УХВАЛА

22 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 140/2962/19
адміністративне провадження № К/9901/7783/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е.,
суддів - Радишевської О. Р., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року
у справі №  140/2962/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітон Компані» до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов, -
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітон Компані» звернулось до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», в якому просило суд визнати дії з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2019 року та постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 16.09.2019 року протиправними, визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2019 року та постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 16.09.2019 року.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича від 16 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №60066652.
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича від 16 вересня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди ВП №60066652. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» подано касаційну скаргу.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Предметом розгляду даної справи є визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення з боржника основної винагороди.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи судові рішення у справі щодо скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та стягнення з боржника основної винагороди, особливості провадження якої регулюються  статтею 287 КАС України, заявник касаційної скарги не зазначає, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Приділяючи увагу в тексті касаційної скарги прогалинам в законодавстві та наявності виключної правової проблеми у справі щодо виконання виконавчих написів на договорах фінансового лізингу про повернення майна лізингодавцю в порядку статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», скаржник жодним чином не зазначає про різноманітність судової практики із зазначеного питання, наявність протилежних судових рішень у подібних правовідносинах, а також не наводить обгрунтувань унікальності саме даної справи, її значних особливостей та відмінностей, які свідчили про її значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Посилання скаржника на статті Кодексу адміністративного судочинства України, Закон України «Про виконавче провадження» не дає підстав для відкриття касаційного провадження, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» не доведено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.
Відповідно до пункту 5 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, оскільки суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 13, 287, 328, 330, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі № 140/2962/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітон Компані» до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов.
Копію даної ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                   В. Е. Мацедонська

Судді                                                                                                       О. Р. Радишевська

                                                                                                                  С. А. Уханенко