Ухвала
 
26 лютого 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 754/11112/19
провадження № 61-174ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «ЗаРаЗ», ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання недійсним договору відступлення права вимоги,
 
ВСТАНОВИВ: 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «ЗаРаЗ» (далі - КС «ЗаРаЗ»), ОСОБА_3 , треті особи:  ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 06 лютого 2019 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 15 лютого 2019 року між позивачем та КС «ЗаРаЗ» укладено кредитний договір, у відповідності до якого позивач отримав кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом в сумі 350 000,00 грн. Договір укладено на строк до 15 лютого 2022 року. 15 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та КС «ЗаРаЗ» укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором квартиру АДРЕСА_1 . 10 травня 2019 року між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Відповідно до умов оспорюваного договору, ОСОБА_3 перейшло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними з позивачем. Позивач вважає вказаний договір відступлення прав вимоги недійсним, оскільки він є договором факторингу, та укладений з фізичною особою, а не з банківською установою, що суперечить вимогам законодавства. Просив, визнати недійсним, з моменту укладання, договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 10 травня 2019 року, укладений між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_3 .
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що оспорюваний договір не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Підстави недійсності договору визначені статтями 203, 215 ЦК України відсутні.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у грудні2020 року засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків до 25 лютого 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Зокрема запропоновано заявнику сплатити судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.
 
У лютому 2021 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали про усунення недоліків, а саме дублікат квитанції від 14 лютого 2021 року № 0.0.2013908550.1 про сплату судового збору у розмірі 1 536,80 грн.
Таким чином недоліки касаційної скарги усунуто.
 
У відповідності до положень частини першої статті 394 ЦПК України колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 910/6659/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 591/4552/17, від 04 вересня 2019 року у справі № 906/1174/18, постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 910/8670/15-г (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, за формою та змістом касаційна скарга відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України,  та витребування матеріалів указаної вище справи.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «ЗаРаЗ», ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року.
 
Витребувати з Деснянського районного суду міста Києва матеріали справи № 754/11112/19.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик