П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/10642/20	
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
         судді-доповідача -	Кравця О.О.	
судді -	        Домусчі С. Д.	
судді -  	Коваля М.П. 	
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1   на ухвалу   Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року по справі № 420/10642/20, прийнятого у складі судді Харченко Ю.В., за адміністративним позовом    ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУПФ України в Одеській області, в якому просив: 
зобов`язати відповідача в Одеській області відновити з 01.10.2019р. виплату пенсії ОСОБА_1 ; 
провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням двох довідок про додатковий стаж - 2 роки, 11 місяців і 6 днів на території РФ - з дати звернення, 06.09.2011 року; 
відповідно до Постанови КМУ №251 зробити перерахунок пенсії з коефіцієнтом 1,11 з 01.05.2020 року і виплатити належні ОСОБА_1 1000грн. за квітень 2020р., оскільки розмір пенсії становить 3660,29грн., тобто менше 5000,00 грн.; 
всі виплати провести через рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у банку Південний; 
всі виплати провести з урахуванням індексу інфляції - аналогічно правової позиції ООАС по справі 2018р., відповідно до Законів України - №1058-VI, ст. 46, п.2 і №2050-ІІІ.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду 02 листопада 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, та просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року справу відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2021 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст.160 КАС України, а саме викладений в позовній заяві зміст позовних вимог не відповідає вищеозначеним характеристикам, та сформульовано позивачем не чітко, що відповідно позбавляє суд можливості швидко, та ефективно розглянути даний спір.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху.
Форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 160 КАС України, а в статті 161 КАС України визначено документи, що додаються до позовної заяви.
Так, відповідно до ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;
4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;
10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;
11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Право особи на звернення до суду у разі, якщо остання вважає, що рішенням, діями або бездіяльністю з боку суб`єкта владних повноважень порушені її права, гарантоване ст. 55 Конституції України та ст.5 КАС України. Праву особи на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів кореспондує обов`язок суду забезпечити доступ до суду і за наявності відповідних підстав - розглянути справу та вирішити спір. 
Особа, яка вважає, що її права порушено, має право самостійно обрати якими саме способами правового захисту скористатися, яку визначити підставу та предмет позову та, відповідно, до якого суду звернутися. 
Європейська Конвенція про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція)  , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР  від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України  є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1  ст.6 Конвенції  , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року ,суд  при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина,  її права  та  свободи визнаються    найвищими   цінностями   та   визначають   зміст   і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guйrin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 
Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами  Конвенції  з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії»(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та  рішення у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року  п.52;57).
З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивачем відповідно до ч.5 ст.160 КАС України зазначено:  найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження та усі необхідні реквізити; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;  перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.
Таким чином апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що зміст позовних вимог не відповідає вищеозначеним характеристикам, та сформульовано позивачем не чітко, що відповідно позбавляє суд можливості швидко, та ефективно розглянути даний спір.
Апеляційний суд доходить до висновку, що наявні підстави для скасування ухвали суду 1-ої інстанції, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, так як  суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, порушив норми процесуального права та необґрунтовано позбавив позивача права доступу до суду.
Керуючись ст.8,19, 55,125 Конституції України, ст. 6  Європейської Конвенції про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,5,12,14,19,21, 292, 308, 311, 312, 315,320, 321, 322, 325,374 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року - скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повне судове рішення складене та підписане 17 лютого 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Коваль М.П.