ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3091/21 Справа № 201/13592/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року         колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого – судді Демченко Е.Л.
                суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі, про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта та скасування запису про державну реєстрацію права власності, –

в с т а н о в и л а:

       У грудні 2019 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 ,, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі, про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта та скасування запису про державну реєстрацію права власності.
       Вказували, що 23 квітня 2018 року державним реєстратором Скороход О.О. зареєстровано право власності на будівлю магазин літ.А-1, що складається з 1 - основне приміщення, 2 - підсобне приміщення, 3 - підсобне приміщення, 4 - туалет, загальною площею 40,6 кв.м, який розташований в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . Підставою для виникнення право власності зазначено декларація про готовність об`єкта до експлуатації ДП 082000081. Натомість в Департаменті державної архітектурно–будівельної інспекції у Дніпропетровській області відсутні відомості щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт за №ДП 014211000096 від 20 січня 2011 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації за №ДП 082000081817 від 28 квітня 2011 року по об`єкту «Будівля магазину за адресою: АДРЕСА_1 », замовник  ОСОБА_1 . Також листом Управління державного архітектурного–будівельного контролю Дніпровської міської ради від 19 серпня 2018 року №4/1-592 повідомлено, що згідно з даними акту–прийому передачі дозвільної документації від 27 жовтня 2016 року Департаментом державної архітектурної інспекції Дніпропетровської області та Реєстру Управління, ведення якого розпочато з 28 жовтня 2016 року відомості щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 082000081 від 29 квітня 2011 року, розташованого в АДРЕСА_1 , відсутні.
       Зазначали, що листом від 18 грудня 2018 року №4/1-828 Управління державної архітектурно–будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомило, що реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт за №ДП 014211000096 від 20 січня 2011 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ДП 0820000811817 від 28 квітня 2011 року по об`єкту «Будівля магазину за адресою АДРЕСА_1 », замовник ОСОБА_1 , про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів інформація стосовно реєстрації зазначених декларацій – відсутні.
       Вказували також на те, що  згідно листа Головного архітектурно–планувальне управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 09 серпня 2018 року № 3/15-235, офіційної адреси АДРЕСА_1 жодному об`єкту нерухомості на території міста Дніпро не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна або змінена ця адреса, відсутній. Державна реєстрація декларації про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта не здійснювалась, документ що підтверджує присвоєння адреси не надавався,  ОСОБА_1 не набув право власності на нежитлову будівлю в АДРЕСА_1 . Зазначена земельна ділянка не надавалась під будівництво, право власності чи користування нею.
       Посилаючись на зазначені обставини та на те, що спірний об`єкт  було зареєстровано  в реєстрі нерухомого майна  на підставі неіснуючої  декларації про готовність об`єкта до експлуатації та є самочинним будівництвом, розміщення вказаного об`єкта порушує права та законні інтереси територіальної громади міста Дніпра як землевласника, позивач просив суд: скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП №082000081817 від 29 квітня 2011 року «Будівництво магазину літ.А-1, навісу літ.А, замощення літ.1, замовник  ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40828893 від 06 квітня 2018 року здійснену державним реєстратором виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О.; скасувати запис про право власності ОСОБА_1 , №25901644, на нерухоме майно – будівлю магазин літ.А-1, що розташована в АДРЕСА_1 , і внесений державним реєстратором виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40828893 від 26 квітня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1540212012101; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої споруди – будівлі літ. А-1 (а.с.1-8).
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року позовні вимоги Дніпровської міської ради залишено без задоволення. 
       В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
       Апеляційна скарга мотивована наступним: місцевим судом не враховано, що в матеріалах справи є всі належні докази, які підтверджують, що декларація про готовність об`єкту до експлуатації відповідачу не надавалась, реєстрація її не здійснювалась, відсутній договір оренди земельної ділянки, отже є всі підстави для скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта та скасування запису про державну реєстрацію права власності; при поданні позову позивачем обґрунтовано, що декларація №ДП 082000081817 від 29 квітня 2011 року є підробкою, на першій сторінці копії декларації проставлено штамп “Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, проте у 2011 році повноваження органу державного архітектурно-будівельного контролю здійснювала Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області; відповідний розпорядчий документ про присвоєння адреси не приймався; відповідачем самовільно зайнято спірну земельну ділянку.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна. 
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 23 квітня 2018 року за ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на будівлю магазин, загальна площа 40,6 кв.м.: нежитлова будівля літ.А-1, що складається з 1 - основне приміщення, 2 - підсобне приміщення, 3 - підсобне приміщення, 4 - туалет.; адреса: АДРЕСА_1 ; Державний реєстратор: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області; підстава виникнення права власності: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ДП 082000081, виданий 29 квітня 2011 року; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40828893 від 26 квітня 2018 року, ОСОБА_2 , виконавчий комітет Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.9)
       19 грудня 2018 року, на запит Дніпровської міської ради, Департамент державної архітектурно–будівельної інспекції у Дніпропетровській області, повідомив, що згідно з даними реєстру, ведення якого розпочато з 20 травня 2011 року, станом на час надання відповіді, відсутні відомості щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт за №082000081817 від 28 квітня 2011 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації за №ДП 014211000096 від 20 січня 2011 по об`єкту «Будівля магазину за адресою АДРЕСА_1 » замовник ОСОБА_1 о. (а.с. 10)
       Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року №150 ліквідовано Інспекцію державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області та згідно наказу Держбудінспекції від 10 жовтня 2014 року №272 Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області почав здійснювати функції державного архітектурно–будівельного контролю на території Дніпропетровської області з 14 жовтня 2014 року (а.с.71)
       Управлінням державного архітектурно–будівельного контролю Дніпровської міської ради 18 грудня 2018 року, на запит про надання належним чином завірених копій декларацій про початок виконання будівельних робіт за №014211000096 від 20 січня 2011 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації за №ДП 082000081817 від 29 квітня 2011 року по об`єкту «Будівля магазину за адресою АДРЕСА_1 », замовник ОСОБА_1 , повідомлено, що реєстрацію зазначених декларацій не проводилась (а.с. 11).
       19 серпня 2018 року Управління державного архітектурно–будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомило, що згідно з даними – акту прийому–передачі дозвільної документації від 27 жовтня 2016 року Департаментом державної архітектурно–будівельної інспекції Дніпропетровської області та Реєстру Управління, ведення якого розпочато з 28 жовтня 2016 року, станом на час надання відповіді, відомості щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 082000081 від 29 квітня 2011 року, розташованого в АДРЕСА_1 , відсутні (а.с.12).
       Згідно наданої інформації головного архітектурно–планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 09 серпня 2018 року офіційна адреса АДРЕСА_1 жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалася (а.с.13).
       Станом на 17 липня 2018 року в автоматизованій підсистемі «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи м.Дніпропетровська, не міститься відомості про укладення між міською радою та фізичною чи юридичною особою цивільно–правових угод за адресою земельної ділянки АДРЕСА_1 та прізвищем ОСОБА_1 о. (а.с. 14,15) .
       Позивачем надано копію декларації від 29 квітня 2011 року за №ДП 082000081817 про готовність до експлуатації об`єкта (а.с.18-21), яку просять вони скасувати, хоча згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр у Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зазначена підстава виникнення права власності декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 082000081, виданий 29 квітня 2011 року.
       Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позивачем ні при подачі позовної заяви, ні в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що декларація про готовність об`єкта мала ознаки підробки, що саме ОСОБА_1 вчинено самочинне будівництво, не надано суду жодних актів обстеження земельної ділянки, акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства, висновків землевпорядної чи будівельно-технічної експертизи, які вказували б на конкретну земельну ділянку, на якій розташоване майно відповідача та характеристики будівлі, яку позивач вимагає знести, оскільки відсутність таких доказів може призвести до порушення прав третіх осіб, майно яких також може бути знесеним. Окрім того суду не надано доказів чи намагався позивач в досудовому порядку врегулювати даний спір.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
       Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
       Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
       У статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
       Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
       Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
       Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
       Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
       Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
       У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки особу позбавили права на її майно лише з тих підстав, що порушення були вчиненні з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та відповідно відбулось порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
       Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «AFFAIRE TKACHENKO c.RUSSIE» від 20 березня 2018 року зазначено: «Кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя, до свого житла і до таємниці кореспонденції. Не може бути втручання з боку публічних властей у здійснення цього права, за винятком випадків, коли таке втручання передбачене законом і якщо являє собою міру, яка в демократичному суспільстві є необхідною в інтересах національної безпеки, громадського спокою, економічного добробуту країни, для захисту порядку і запобігання злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або захисту прав і свобод інших людей».
       Колегія суддів, звертає увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідач при отриманні декларації про готовність до експлуатації спірного об`єкта вчинив порушення, матеріали справи також не містять будь-яких доказів про звернення органів публічної влади або інших осіб стосовно вчинення відповідачем або іншими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, тому доводи апеляційної скарги про те, що декларація №ДП 082000081817 від 29 квітня 2011 року (а.с.18-21) є підробкою не підтверджуються належними доказами та не можуть бути підставою для втручання у право відповідача на мирне володіння своїм майном.
       З огляду на те, що презюмовано декларація про готовність до експлуатації спірного об`єкта є правомірною, позивачем не надано доказів зворотнього, магазин, що розташований в АДРЕСА_1 , наразі не може вважатися об`єктом самочинного будівництва в розумінні ст.376 ЦК України, тому місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
       Колегія суддів також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів звернень позивача стосовно виявлених порушень відповідача щодо недотримання вимог земельного законодавства згідно статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
       Тобто, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, втім, в подальшому, з урахуванням встановлення нових обставин та інших доказів, позивач не позбавлений права повторного звернення до суду з відповідним позовом. 
       Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними аргументам, що були викладені заявником в позовній заяві, які обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

       Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 03 березня 2021 року.

               Головуючий:                                                 Демченко Е.Л.

               Судді:                                                         Куценко Т.Р.

                                                                         Макаров М.О.