УХВАЛА

22 лютого 2021 року 
м. Київ
Справа №  910/6088/19 
Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Случ О. В.
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек"
на рішення  Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 (суддя Марченко   О.   В.)  
і постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 (головуючий суддя Копитова О. С., судді Остапенко О. М., Сотніков С. В.) 
у справі № 910/6088/19
за позовом Акціонерного товариства "Банк Форвард"
до Міністерства юстиції України     
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1) фізична особа-підприємець Краснокутський Олег Анатолійович, 2) ОСОБА_1 , 3) ОСОБА_2 , 4)   Приватне підприємство "Компендіум" і 5) ОСОБА_3 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Вікотек" і 2)    ОСОБА_4 
про визнання протиправним і скасування наказу від 10.04.2019 № 1180/5, зобов`язання вчинити дії та визнання права власності      
і за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору   Приватного підприємства "Компендіум"
до Міністерства юстиції України 
про визнання протиправним і скасування наказу від 10.04.2019 № 1180/5, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
29.01.2021 скаржник подав безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 у справі №   910/6088/19. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 01.02.2021 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ   О.   В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.
Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам статті  290 Господарського процесуального кодексу України, Суд встановив, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке. 
За змістом пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:  
пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення; 
пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. 
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, як на підставу (підстави) для касаційного оскарження.
У касаційній скарзі скаржник не зазначив передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, що порушує пункт 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України. 
Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну немайнову вимогу
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. 
02.03.2020 рішенням Господарського суду міста Києва позов акціонерного товариства "Банк Форвард" і позов приватного підприємства "Компендіум" задоволено частково, а саме: (1) визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 10.04.2019 № 1180/5 та (2) визнано за акціонерним товариством "Банк Форвард" право власності на нерухоме майно.  У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства "Банк Форвард" про зобов`язання Міністерства юстиції України відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно індексні записи рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено. У задоволенні позовних вимог приватного підприємства "Компендіум" про зобов`язання Міністерства юстиції України відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно індексні записи рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено.
14.01.2021 постановою Північного апеляційного господарського суду заяву акціонерного товариства "Банк Форвард" про відмову від частини позовних вимог, а саме: визнання права власності на нерухоме майно - задоволено, визнано рішення Господарського суду міста Києва в частині задоволення позовних вимог, щодо - визнання права власності на нерухоме майно нечинним та закрито провадження у справі в цій частині. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 залишено без змін.
Як убачається з касаційної скарги, скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 повністю.
Предметом основного позову в цій справі (згідно з матеріалами, які надійшли до Верховного Суду (скарга подана безпосередньо до Верховного Суду), а також інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень) є (і) визнання протиправним і скасування наказу від 10.04.2019 № 1180/5, (іі) зобов`язання вчинити дії (відновити індексні записи (29) рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень), (ііі) визнання права власності на нерухоме майно. Предметом позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в цій справі є (і) визнання протиправним і скасування наказу від 10.04.2019 № 1180/5 і (іі) зобов`язання вчинити дії (відновити індексні записи (5) рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень).
Отже, згідно з приписами Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений у розмірі 200   652 грн. 
Проте, скаржник до матеріалів касаційної скарги додав платіжне доручення від 28.01.2021 № 1816794804 про сплату судового збору за подання цієї касаційної скарги у розмірі 4 540 грн, що не може вважатися належним доказом сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі.
Таким чином, у зв`язку з відсутністю в матеріалах касаційної скарги документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі, скаржникові необхідно усунути недоліки касаційної скарги та подати до суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
Враховуючи викладене вище, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 у справі №   910/6088/19 необхідно залишити без руху із наданням скаржникові строку на (1) приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України і (2) надання доказів про сплату (доплату) судового збору у розмірі 196   112   грн (або уточнення вимог касаційної скарги) у строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 у справі №   910/6088/19 залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Вікотек" строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, касаційна скарга буде повернута скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     О. В. Случ