ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №   911/73/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець
за участю секретаря судового засідання - В.В. Шпорт,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву  ОСОБА_1 про прийняття додаткової постанови про розподіл судових витрат у справі №911/73/20
за позовом  ОСОБА_1 
до товариства з обмеженою відповідальністю "Іто-Продакшн"
про зобов`язання вчинити дії
за участю представників: 
від позивача: О.В. Тарасенко,
від відповідача: А.В. Романюк

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 24.12.2020 касаційну скаргу ТОВ "Іто-Продакшн" залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020р. у справі №911/73/20 залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката О. В. Тарасенко про прийняття додаткової постанови про розподіл судових витрат, в якій останній просить стягнути з ТОВ "Іто-Продакшн" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14   490, 00 грн. 

Заява мотивована з посиланням на норми ст. ст. 126, 129 ГПК України та на докази понесення заявлених судових витрат.

Від ТОВ "Іто-Продакшн" надійшло клопотання про зменшення судових витрат, яке обґрунтоване тим, що заявлений розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом послугами. 

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 повідомив, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з розглядом касаційної скарги ТОВ "Іто-Продакшн" у даній справі, складає 14   490 грн. 

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надав суду: 
-          копію додаткової угоди №3 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №19.12.06 від 19.12.2019;
-          копію рахунку №71 від 02.12.2020 на суму 14   490 грн.;
-          копію платіжного доручення №70187145 від 04.12.2020 на суму 14   490 грн.
-          копію акта №57 від 24.12.2020 здачі-приймання виконаних робіт за додатковою угодою №3 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №19.12.06 від 19.12.2019;

Копія договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №19.12.06 від 19.12.2019 наявна в матеріалах справи (а.с. 70-73 т. 2).

Відповідно до додаткової угоди №3 від 02.12.2020 ОСОБА_1 (замовник) та адвокатське об`єднання «Юридична фірма Ай Ел Еф» (виконавець) домовились, що виконавець зобов`язується надати замовнику, а замовник зобов`язується прийняти на умовах, визначених у цій додатковій угоді та договорі, юридичні послуги (правову допомогу) щодо представництва інтересів замовника під час розгляду у Касаційному господарському суді Верховного Суду касаційної скарги ТОВ "Іто-Продакшн" у справі №911/73/20, а саме: 
-          аналіз касаційної скарги, підготовка відзиву на касаційну скаргу, відправка відповідачу та до суду;
-          представництво інтересів замовника під час судових засідань у Верховному Суді;
-          підготовка та подання до суду заяви про розподіл судових витрат, понесених під час розгляду справи в суді касаційної інстанції;
-          вчинення інших дій, що необхідні для досягнення найкращого результату для замовника.

Згідно з п. 2 додаткової угоди вартість юридичних послуг (правової допомоги), визначених у цій додатковій угоді, становить 14   490 грн.

З акта №57 від 24.12.2020 здачі-приймання виконаних робіт вбачається, що виконавцем надано обумовлені в п. 1 пп. 1.1-1.4 додаткової угоди №3 послуги, а замовником сплачено кошти в розмірі 14   490 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що адвокатом позивача - О.В. Тарасенком підготовлено відзив на касаційну скаргу та взято участь у судових засіданнях 10.12.2020 та 24.12.2020.

Доводи відповідача щодо зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правову допомогу базуються виключно на суб`єктивній думці відповідача про складність виконаної адвокатом роботи. Жодних обставин або доказів, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, нерозумність, нереальність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та/або неналежне оформлення документів,  відповідачем не наведено. 

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також з огляду на їх розумність та доцільність для даної справи, встановивши при цьому, що відповідачем не доведено неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що є необхідною умовою для зменшення цих витрат, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 490, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Іто-Продакшн" (09100, Київська обл., місто Біла Церква, вул. Фастівська, буд. 23, ідентифікаційний код 36360190) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 490, 00 грн

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Київської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                                                                                                                                                                                          О. О. Мамалуй

Судді                                                                                                                                                                                                                                                                                                                      О. М. Баранець

                                                                                                       В. І. Студенець