Ухвала
 
22 березня 2021 року
місто Київ
 
справа № 645/5856/13-ц
провадження № 61-2876ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні будинком,
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання не чинити перешкод у мирному володінні житловим будинком, надвірними будівлями і земельною ділянкою, заборону вчинення певних дій, визнання недійсною будинкової книги, 
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивачів
ОСОБА_2 у липні 2013 року звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні будинком.
ОСОБА_1 у серпні 2013 року звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила зобов`язати ОСОБА_2 та Міністерство внутрішніх справ України не чинити перешкоди у мирному володінні житловим будинком, надвірними будівлями і земельною ділянкою; заборонити вчинення дій; визнати недійсною будинкову книгу.
Також ОСОБА_4 у листопаді 2015 року звернувся до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належною йому на праві власності 1/2 частиною будинку АДРЕСА_1 шляхом надання вільного доступу до хвіртки та дверей будинку.
Заборонено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вчиняти перешкоди ОСОБА_2 у користуванні зазначеною частиною житлового будинку.
В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року в частині позову до ОСОБА_3 скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Здійснено розподіл судових витрат.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 07 березня 2021 року звернулася із застосуванням засобів поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- суд першої інстанції ухвалив рішення без належного повідомлення заявника про дату, час і місце судового засідання;
- суд першої інстанції не дослідив зібрані у справі докази щодо оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті батьків заявника, зокрема щодо спірного житлового будинку та земельної ділянки, та, як наслідок, не враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 648/829/15-ц 
(провадження № 61-4441св18). Відповідно до зазначеного висновку громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, можуть використовувати ці ділянки без обов`язкового переоформлення права постійного користування у право власності на землю чи право оренди землі. Також не враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18. Відповідно до зазначеного висновку державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама лише державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає;
- суд першої інстанції встановив обставини на підставі недопустимих доказів, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 березня 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_2 успадкував від ОСОБА_5 майно. Проте, відповідно до рішення Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 14 серпня 1981 року у справі № 2-1470/1981 за ОСОБА_5 визнано право власності у порядку забудови на 1/2 частини житлового будинку без самовільно збудованих прибудов;
- докази, додані ОСОБА_2 до позовної заяви, а саме: відеозапис, акт подій біля будинку від 21 березня 2013 року, протоколи допиту із кримінального провадження, не мають належного засвідчення та підтвердження достовірності і законності способу їх отримання;
- суд апеляційної інстанції безпідставно не задовольнив заяву про виключення письмових доказів, поданих ОСОБА_2 , та їх неврахування;
- внесені до протоколу судового засідання від 09 лютого 2021 року відомості про те, що ОСОБА_3 заявив про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, не відповідають технічному запису;
- суд апеляційної інстанції не розглянув всі доводи апеляційної скарги, зокрема, що суд першої інстанції ухвалив рішення без належного повідомлення заявника про дату, час і місце судового засідання.
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            О. В. Ступак