ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11149/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 березня 2021 року                                                                                     м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 

Головуючий суддя: 	Черпіцька Л.Т. 	
судді: 	Пилипенко О.Є. 	
 	Собків Я.М. 	
за участю секретаря:                                                                      Зуєнка Д.П. 
за участю сторін: 
представника позивача Шевченко А.В., 
представника відповідача Полякова С.Б., 

розглянувши у  відкритому судовому засіданні   апеляційні скарги   Товариства з обмеженою відповідальністю "Майндшер" та Головного управління ДПС у м.Києві   на рішення   Окружного адміністративного суду м. Києва   від   "24" грудня 2020 р.   у справі за адміністративним позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Майндшер"   до   Головного управління ДПС у м.Києві   про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №00001460502;№00001450502  , 

В С Т А Н О В И Л А: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЙНДШЕР» звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.02.2020:
- № 00001460502, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 3 022 795 грн., а саме: за податковим зобов`язанням 2 418 236 грн., за штрафними санкціями 604   559 грн.;
- № 00001450502, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств 2 720 516 грн., а саме: за податковим зобов`язанням 2   176   413   грн., за штрафними санкціями 544   103 грн.  
Позовні вимоги мотивовано тим, що документальна планова виїзна перевірка Товариства проведена Контролюючим органом упереджено, без взяття до уваги наданих під час перевірки документів та доказів, при складанні акту перевіряючими допущено неповне з`ясування обставин взаємовідносин ТОВ «МАЙНДШЕР» з контрагентами, податковим органом не перевірено фактичне виконання укладених договорів, які носять реальний характер, що повністю підтверджено наданими первинними документами, які в свою чергу повністю відповідають вимогам законодавства, а тому спірні податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню у судовому порядку.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року позов задоволено.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем доведено суду реальність здійснення господарських операцій із ТОВ «С.К.С» та ТОВ «Панторія Плюс». Водночас, доводи контролюючого органу в обґрунтування своєї позиції є припущеннями, які не доведено належними доказами. Відсутність доведення факту правопорушення та неналежна оцінка міжгосподарських відносин призвела до невідповідності висновків контролюючого органу фактичним обставинам справи. Таким чином, висновки ГУ ДПС у м. Києві, викладені в акті перевірки, вбачаються безпідставними, а податкові повідомлення-рішення від 13.02.2020 №   00001460502 та №   00001450502 - протиправними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.
Також суд першої інстанції відмовив позивачу у стягненні з відповідача витрат з надання правничої допомоги у розмірі 48000 грн., у зв`язку  з не доведенням позивачем факту надання таких послуг. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить відшкодувати судові витрати, пов`язані із наданням послуг з правової допомоги у розмірі 39578,95 грн.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про неподання до суду акту прийому-передачі документів, оскільки даний акт підтверджує лише факт отримання документів, а не факт надання правової допомоги. Вказав, що суд прийшов до необґрунтованого висновку, що підписання позовної заяви директором Товариства свідчить про недоведеність написання позову безпосередньо адвокатом. Зазначив, що висновок суду про не підтвердження надання послуг: з попереднього вивчення матеріалів, формування позиції та консультування клієнта; підготовки заперечень на акт № 19/96-15-05-02-02/35372210; підготовки скарги на податкові повідомлення рішення від 13.02.2020; формування та скасування первинної документації для подання до суду, є безпідставним, оскільки надання даних послуг підтверджується договором про надання правничої допомоги від 27.01.2020 та додатковою угодою № 1  від 27.01.2020, актом № 1 від 15.12.2020 здачі-прийняття наданих послуг. Також вказав, що посилання суду на не визначення в договорі про надання правової допомоги вартості години надання послуг є необґрунтованим, оскільки ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено і фіксований розмір обчислення гонорару. Вказав, що беручи до уваги дані про розмір гонорару (48000 грн.) та час витрачений з надання послуг (28,5 год.) можна визначити годину роботи адвоката, розмір якої становить 1684,21 грн. (48000 / 28,5). Також зазначив, що  такі види послуг, які надані під час адміністративної процедури оскарження податкових повідомлень-рішень, як: витрати за підготовку заперечень на акт №19/96-15-05-02/35372210 (3 год. витраченого часу); підготовка скарги на податкові повідомлення рішення від 13.02.2020 (2 год. витраченого часу)  на загальну суму 8421,05 грн. (1684,21 х 5 год.) підлягають залишенню без розгляду. Отже, з відповідача слід стягнути витрати на правову в розмірі 39 578,95 грн. (48 000 грн. - 8 421,05 грн. = 39 578, 95 грн.).
Відповідач не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Мотивуючи апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції не встановив, що відсутність первинного постачання послуг, невідповідність придбаному обсягу рекламних послуг та реалізованого, наявність в ланцюгу формування податкових зобов`язань суб`єктів господарювання, діяльність яких не спрямована на реальний рух активів, перевіркою не підтверджено господарські операції на адресу ТОВ «МАЙНДШЕР» від ТОВ «С.К.С» за відповідний період, що свідчить про те, що за реалізацією послуг оформлювались лише окремі первинні документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій придбані, в свою чергу ТОВ «МАЙНДШЕР» у прямого постачальника послуг ТОВ «Панторія-плюс», наслідком чого є отримання ТОВ «МАЙНДШЕР» необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ та мінімізації податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення, а скарга відповідача залишенню без задоволення з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, за результатами якої контролюючим органом складено акт від 16.01.2020 № 19/26-15-05-02-02/35372210.
Згідно висновків акта, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2   176 413 грн., в тому числі за 2018 рік у сумі 2   176 413 грн.;
- пункту 44.1 статті 44, пунктів 185.1 статті 185, пунктів 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2   418   236 грн., в тому числі за червень 2018 року на суму 461   816 грн., за липень 2018 року на суму 218   864 грн., серпень 2018 року на суму 76   408 грн., за вересень 2018 року на суму 323   722 грн., серпень 2018 року на суму 76   408 грн., за вересень 2018 року на суму 323   722 грн., за жовтень 2018 року на суму 303 552 грн., за листопад 2018 року на суму 276 831 грн., за грудень 2018 року на суму 757   043 грн.  
На підставі акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.02.2020:
- № 00001460502, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 3 022 795 грн., а саме за податковим зобов`язанням 2 418 236 грн., за штрафними санкціями 604   559 грн.;
- № 00001450502, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств 2 720 516 грн., а саме за податковим зобов`язанням 2   176   413   грн., за штрафними санкціями 544   103 грн.  
За результатами оскарження в адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення від 13.02.2020 № 00001460502 та № 00001450502 рішенням Державної податкової служби України від 16.04.2020 № 1356/16/99-00-08-05-01-06   залишено без змін.
Незгода з податковим повідомленням-рішенням суб`єкта владних повноважень обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржників, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Розділом ІІІ ПК України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Розділом V ПК України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Відповідно до статті 198 ПК України:
- право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України (пункт 198.1);
- датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2);
- податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3);
- не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України, згідно з положеннями якої:
- сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1);
- при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2).
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пункт 201.10 статті 201 ПК України).
У силу вимог частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів  можуть складатися зведені облікові документи. Первинні  та  зведені  облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:  назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської   операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №   168/704, встановлені обов`язкові реквізити для первинних документів, а саме: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналіз викладених норм свідчить про те, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Як вбачається з матеріалів перевірки, відповідачем зроблено висновок про заниження позивачем в періоді, що перевірявся, податку на прибуток на загальну суму 2   176 413 грн. та податку на додану вартість на загальну суму 2   418   236 грн. за результатами господарських операцій із ТОВ «С.К.С» та ТОВ «Панторія Плюс».
Зокрема, між позивачем (за договором - замовник) та ТОВ «С.К.С» (за договором - агентство) укладений договір від 21.05.2018 № 21052018 про надання послуг в галузі реклами, відповідно до умов якого агентство здійснює рекламне й інформаційне обслуговування замовника на умовах, передбачених Договором. Агентство надає замовнику послуги і роботи в галузі реклами (креативні, дизайнерські, консультаційні, медіа, інформаційні й інші) на підставі доручень замовника, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити ці роботи і послуги. Строки, вартість, і інші істотні умови надання послуг і виконання робіт обумовлюються сторонами в додатках до Договору, які є його невід`ємними частинами. При виконанні завдань замовника агентство зобов`язується: надавати рекомендації стосовно часу проведення кампанії, вибору виду рекламних носіїв (ЗМІ, інші носії) і регіональності проведення рекламної кампанії; виготовити, адаптувати і підготувати до розміщення в ЗМІ рекламно-інформаційні матеріали (за умови замовлення даних послуг замовником). Інформувати замовника про невідповідність наданих рекламно-інформаційних матеріалів вимогам законодавства України і/або іншої держави, на території якої планується проведення рекламної кампанії і погодити заходи з усунення невідповідностей; надавати замовникові інформацію, передавати рекламно-інформаційні й інші матеріали, майно, відомості і т.п., що є результатом виконання агентством доручень замовника в рамках Договору; розміщувати в ЗМІ рекламно-інформаційні матеріали на погоджених із замовником умовах. Агентство має право відступити від погоджених умов, якщо це необхідно в інтересах замовника, а агентство не мало змоги попередньо повідомити замовника або не одержало своєчасної відповіді на свій запит; надати замовникові на його запит інформацію про хід проведення рекламної кампанії, а також оперативно погоджувати з замовником дії, що проводяться в інтересах замовника, інформувати замовника про розпочаті дії; аналізувати проведені рекламні кампанії і надавати відповідні звіти в погоджені з замовником терміни; направити замовникові після закінчення рекламної кампанії акт прийому-передачі послуг/робіт та звіт про проведену рекламну кампанію (на телебаченні - ефірні довідки, зовнішня реклама - фотозвіти тощо за погодженням із замовником); при розміщенні рекламно-інформаційних матеріалів замовника на об`єктах зовнішньої реклами, здійснювати їх технічне обслуговування і підтримувати розміщені на них рекламно-інформаційні матеріали у стані функціональної придатності протягом всього періоду рекламної кампанії; у випадку часткового або повного псування рекламно-інформаційних матеріалів замовника на об`єктах зовнішньої реклами усувати виявлені недоліки не пізніше 72 годин з моменту їхнього самостійного виявлення або одержання письмового повідомлення замовника про виявлені недоліки.
Додатками № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 від 31.05.2018, № 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20 від 27.06.2018, № 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29 від 26.07.2018, № 30, 32, 31, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 від 28.08.2018, № 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54 від 24.09.2018, № 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 від 25.10.2018, № 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71 від 26.11.2018 до Договору визначено вартість послуг з розміщення рекламних матеріалів в ефірі телевізійних каналів за червень-грудень 2018 року.    
Факт проведення господарських операцій із розміщення рекламних матеріалів «Ibuprom», «Kotex», «Биосон», «Red», «Watsons», «Huggies», «Миропласт», «АТБ-маркет», «Бифрен», «Nokia», «Deep», «Tefal», «Turbiotic», «Fervex», «Пімафуцин», «Оптилакт», «Селянське в упаковці Тетра Пак», «Rowenta», «Фаворит Плюс» в ефірі телеканалів М1, М2 за вказаним договором підтверджується актами надання послуг від 30.06.2018 № 1102956, № 1102958, № 1102963, № 1102961, № 1102964, № 1102957, № 1102960, № 1102959, № 1102962, № 1102965, № 1102955, № 1104267, від 31.07.2018 № 1104268, № 1104271, № 1104273, № 1104272, № 1104266, № 1104270, № 1104269, від 31.08.2018 № 1105433, № 1105429, № 1105432, № 1105431, № 1105435, № 1105434, № 1105427, № 1105428, № 1105430, від 30.09.2018 № 1106330, № 1106331, № 1106332, № 1106333, № 1106334, № 1106335, № 1106336, № 1106337, № 1106338, № 1106339, № 1106340, № 1106341, № 1106342, № 1106343, від 31.10.2018 № 1200348, № 1200366, № 1200367, № 1200349, № 1200368, № 1200350, № 1200369, № 1200351, № 1200370, № 1200352, № 1200371, № 1200353, № 1200372, № 1200354, № 1200373, № 1200355, № 1200374, № 1200356, № 1200375, № 1200357, № 1200376, № 1200358, від 30.11.2018 № 1200679, № 1200671, № 1200675, № 1200674, № 1200672, № 1200673, № 1200676, № 1200677, № 1200678, від 31.12.2018 № 1201240, № 1201233, № 1201237, № 1201236, № 1201234, № 1201235, № 1201238, № 1201239 та детальними виписками по рахунку.
На виконання вимог ПК України ТОВ «С.К.С» складено податкові накладні від 30.06.2018 № 1102956, № 1102958, № 1102963, № 1102961, № 1102964, № 1102957, № 1102960, № 1102959, № 1102962, № 1102965, № 1102955, від 31.07.2018 № 1104267, № 1104268, № 1104271, № 1104273, № 1104272, № 1104265, № 1104266, № 1104270, № 1104269, від 31.08.2018 № 1105433, № 1105429, № 1105432, № 1105431, № 1105435, № 1105434, № 1105427, № 1105428, № 1105430, від 30.09.2018 № 1106330, № 1106331, № 1106332, № 1106333, № 1106334, № 1106335, № 1106336, № 1106337, № 1106338, № 1106339, № 1106340, № 1106341, № 1106342, № 1106343, від 31.10.2018 № 1200348, № 1200366, № 1200367, № 1200349, № 1200368, № 1200350, № 1200369, № 1200351, № 1200370, № 1200352, № 1200371, № 1200353, № 1200372, № 1200354, № 1200373, № 1200355, № 1200374, № 1200356, № 1200375, № 1200357, № 1200376, № 1200358, від 30.11.2018 № 1200679, № 1200671, № 1200675, № 1200674, № 1200672,  № 1200673, № 1200676, № 1200677, № 1200678, від 31.12.2018 № 1201240, № 1201233, № 1201237, № 1201236, № 1201234, № 1201235, № 1201238, № 1201239, реєстрація яких в ЄРПН не заперечується відповідачем.
Окрім того, між позивачем (за договором - замовник) та ТОВ «Панторія Плюс» (за договором - виконавець) укладений договір від 29.12.2017 № ПП-213, відповідно до умов якого виконавець на замовлення замовника зобов`язується надати послуги з розміщення рекламних матеріалів в ефірі телеканалу, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити надані послуги. Строк розміщення виконавцем рекламних матеріалів, назва телеканалу, на якому здійснюється розміщення рекламних матеріалів, сума вартості послуг, а також вид, назва рекламних матеріалів узгоджується сторонами в додатках до Договору.
Додатками № 24 від 30.05.2018, № 26 від 01.06.2018, № 39 від 29.12.2017, № 41 від 01.07.2018, № 43 від 01.08.2018, № 44 від 01.09.2018, № 45 від 01.10.2018, № 46 від 01.11.2018, № 47 від 01.12.2018 до Договору визначено вартість послуг за червень-грудень 2018 року.
Факт проведення господарських операцій щодо надання послуг з розміщення рекламних матеріалів ТМ Магне-В6, Но-Шпа, Есенціале, HUAWEI, Магне-В6 Stress, Ентерожерміна, Лазолван, Фестал за вказаним договором підтверджується актами прийому-передачі наданих послуг від 30.06.2018 № ПП-513, № ПП-505, від 31.07.2018 № ПП-602, № ПП-560, № ПП-750 від 31.08.2018, № ПП-825 від 30.09.2018, № ПП-947 від 31.10.2018, № ПП-1092 від 30.11.2018, № ПП-1191 від 31.12.2018.
Виконавцем виставлені рахунки на оплату від 01.06.2018 № ПП-783, від 30.06.2018 № ПП-862, від 30.05.2018 № ПП-704, від 01.07.2018 № ПП-916, від 19.06.2018 № ПП-800, від 31.07.2018 № ПП-955, від 01.08.2018 № ПП-1040, від 01.09.2018 № ПП-1211, від 01.10.2018 № ПП-1370, від 01.11.2018 № ПП-1514, від 01.12.2018 № ПП-1683, позивачем сплачено вартість наданих послуг, про що свідчать детальні виписки по рахунку, з урахуванням листа від 27.11.2018 № 29 про повернення залишку грошових коштів.
На виконання вимог ПК України ТОВ «Панторія Плюс» складено податкові накладні від 30.06.2018 № 130, 131, від 31.07.2018 № 107, 108, від 31.08.2018 № 137, від 30.09.2018 № 142, від 17.09.2018 № 19, від 22.10.2018 № 14, від 30.11.2018 № 158, від 22.11.2018 № 23, від 17.12.2018 № 23, від 31.12.2018 № 176, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 28.11.2018 № 58 до податкової накладної 22.10.2018 № 14, реєстрація яких в ЄРПН не заперечується відповідачем.
При цьому, правосуб`єктність сторін доведено на час проведення спірних господарських операцій, зокрема, контрагенти позивача ТОВ «С.К.С» та ТОВ «Панторія Плюс» були належними учасниками господарських правовідносин та були платниками ПДВ.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сукупність наведених вище документів, досліджених під час розгляду справи підтверджує факт надання позивачу послуг його контрагентами - ТОВ «С.К.С», ТОВ «Панторія Плюс» та не дає підстав для сумніву щодо реальності їх вчинення.
Правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача.
При цьому, виходячи з характеру спірних операцій, їх проведення відповідає звичайній господарській діяльності позивача.
Основним видом економічної діяльності позивача є рекламні агентства (код КВЕД 73.11).
Відповідачем, в цьому контексті, не надано належних та допустимих доказів які б спростовували виконання спірних операцій.
Посилання контролюючого органу у апеляційній скарзі на податкову інформацію щодо контрагентів позивача по ланцюгу постачання не заслуговують на увагу, оскільки остання не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку. Контролюючий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 14.05.2019 у справі № 813/1341/16.
Безпідставним є посилання скаржника на «…ряд ухвал…», які стосуються ТОВ «С.К.С» та його контрагентів за статтями 205, 212 Кримінального кодексу України, оскільки у Єдиному реєстрі судових рішень відсутні вироки суду відносно ТОВ «С.К.С» за фіктивне підприємництво та/або ухилення від сплати податків, а господарські договори, укладені з таким контрагентом позивача на час розгляду справи не визнані в установленому порядку недійсними.
Натомість, результати господарських операцій із ТОВ «С.К.С» та ТОВ «Панторія Плюс» в подальшому використовувались при наданні послуг згідно договорів від 10.08.2018 № 10082018, від 16.04.2014 № 16/01-014, від 01.01.2017 № 01/01/2017, від 18.12.2015 № 30/2015-М, від 30.12.2015 № 30/12/15-М, від 20.04.2017 № 20-04-17, від 14.03.2016 № 01/03/2016, від 22.12.2017 № 02-2018-М, укладених між позивачем та ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит Плюс», Дельта Медікел Промоушнз АГ, ТОВ «Ред Булл Україна», ТОВ «ДЦ Україна», ТОВзІІ «Кімберлі-Кларк Україна», ТОВ «Міропласт», ТОВ «АТБ-маркет», ТОВ «Фарма Старт», що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податковими накладними.
Окрім того, факт розміщення в ефірі телеканалів М1 та М2 рекламних матеріалів в період з 01.04.2017 по 30.09.2019 на замовлення ТОВ «Панторія Плюс визнається ТОВ «Телеодин», про що свідчить зміст відповіді, наданої на запити ГУ ДПС у м. Києві від 16.12.2019 № 64752/10/26-15-05-02-02 та № 64788/10/26-15-05-02-02.
З огляду на викладене, позивачем доведено суду реальність здійснення господарських операцій із ТОВ «С.К.С» та ТОВ «Панторія Плюс».
Водночас, доводи контролюючого органу в обґрунтування своєї позиції є припущеннями, які не доведено належними доказами.
Відсутність доведення факту правопорушення та неналежна оцінка міжгосподарських відносин призвела до невідповідності висновків контролюючого органу фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що висновки ГУ ДПС у м. Києві, викладені в акті перевірки є безпідставними, а податкові повідомлення-рішення від 13.02.2020 №   00001460502 та №   00001450502 - протиправними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 48 000,00 грн., суддів зазначає таке.
Відмовляючи у відшкодуванні таких витрат, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі документів, складений між клієнтом та виконавцем. Непідтвердженими є обставини щодо надання адвокатським об`єднанням послуг клієнту з: попереднього вивчення матеріалів, формування позиції та консультування клієнта; підготовки заперечень на акт № 19/96-15-05-02-02/35372210; підготовки скарги на податкові повідомлення рішення від 13.02.2020; формування та скасування первинної документації для подання до суду. Крім того, позов підписаний директором ТОВ «Майндшер» Шерстюком В.В., що не доводить факту написання позовної заяви конкретно адвокатом Козаком О.С. Також умовами договору не передбачено визначення вартості години роботи адвокатського об`єднання. Відповідно не визначення у договорі фіксованого розміру гонорару адвоката у взаємозв`язку із вартістю години роботи адвоката не вказує про об`єктивність визначення вартості послуг та кількості потрачених годин роботи адвоката, що зазначені у акті                                    від 15.12.2020 в цілому.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на  наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною третьою ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, поміж іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з приписами ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвокату за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»   адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»   порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2020 між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнське адвокатське об`єднання» (виконавець, Адвокатське об`єднання) та ТОВ «Майндшер» (замовник, Клієнт) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги адвоката, згідно із п.п. 1, 2 якого Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання щодо надання правничої (правової) допомоги Клієнту, з наступних питань та у таких обсягах: надання правничої (правової) допомоги при оскарженні податкових повідомлень-рішень, які винесені за результатом складення Акту «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Майндшер» код 35372210» від 16.01.2020 № 19/26-15-05-02-02/35372210, у тому числі здійснювати представництво законних прав та інтересів Клієнта, тобто бути його представником. В межах обсягу наданої правничої (правової) допомоги, зазначеного у п. (1) цього Договору, Клієнт доручає Адвокатському об`єднанню та уповноважує Адвокатське об`єднання бути його представником у Окружному адміністративному суду міста Києва, Шостому апеляційному адміністративному суді та Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду з усіма необхідними для цього повноваженнями, які надано законом позивачеві.
Цього ж дня між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнське адвокатське об`єднання» та ТОВ «Майндшер» укладено додаткову угоду № 1 до договору, за умовами якої надання правничої (правової) допомоги Клієнту у вигляді вивчення змісту Акту перевірки від 16.01.2020 № 19/96-15-05-02-02/35372210, виданого Головним управлінням ДПС у м. Києві, наданні консультацій з питань податкового законодавства, підготовки та поданні первинної скарги на податкові повідомлення-рішення, що винесені на підставі Акту, підготовки та подачі позовної заяви до Окружного адміністративного суду м. Києва, підготовки пояснень на заперечення на позовну заяву, участі представника в судових засіданнях в Окружному адміністративному суді м. Києва.
У рамках договірного співробітництва з вказаним правочином Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнське адвокатське об`єднання» надано Клієнту такі послуги:
- попереднє вивчення матеріалів, формування позиції та консультування клієнта - 4 години;
- підготовка заперечень на акт № 19/96-15-05-02-02/35372210 - 3 години;
- підготовка скарги на податкові повідомлення рішення від 13.02.2020 - 2  години;
-  підготовка позовної заяви - 7 годин;
-  формування та скасування первинної документації для подання до суду - 6  годин;
- участь у судовому засіданні 16.07.2020 - 1,5 години;
-  участь у судовому засіданні 06.08.2020 - 1 година;
- участь у судовому засіданні 01.10.2020 - 1 година;
- явка 05.11.2020 представника Адвокатського об`єднання «Всеукраїнське адвокатське об`єднання» в судове засідання в приміщенні Окружного адміністративного суді м. Києва - 1 година;
-   участь у судовому засіданні 19.11.2020 - 1 година;
-  підготовка та подання до суду додаткових пояснень від 08.12.2020 - 1  година.
Факт приймання-передачі послуг підтверджується актом наданих послуг № 1 від 15.12.2020.
На виконання умов договору адвокат виставив позивачу рахунок-фактуру № 3 від 27.01.2020 на загальну суму 48 000,00 грн., а позивач оплатив вказаний рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 170 від 27.01.2020.
Щодо посилання суду першої інстанції, як на одну з підстав для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, на неподання позивачем до суду першої інстанції акту прийому-передачі документів від Клієнта до Адвокатського об`єднання, як це передбачено умовами договору від 27.01.2020,  то колегія суддів вважає, його безпідставним оскільки даний акт підтверджує лише факт отримання документів, а не факт надання правової допомоги.
Твердження суду першої інстанції про те, що позов підписаний директором «Майндшер» Шерстюком В.В., що не доводить факту написання позовної заяви конкретно адвокатом Козаком О.С., також є необґрунтованим.
Так, згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16 липня 2020 року у справі № 809/513/17, чинним законодавством не визначено чіткого переліку видів надання правової допомоги, а лише зобов`язано належним чином довести обставини її надання/отримання, а також розміру витрат на оплату послуг особи, яка відповідну допомогу надає. 
Як свідчить підписаний сторонами договору від 27.01.2020 про надання правової допомоги акт наданих послуг № 1 від 15.12.2020, на підготовку позовної заяви адвокатом витрачено 7 годин, отже, такий вид правової допомоги доведено належним чином. 
Що стосується висновків суду, що умовами договору не передбачено визначення вартості години роботи адвокатського об`єднання, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від  28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.  
Згідно з п. 2 Додаткової угоди № 1 від 27.01.2020 до Договором від 27.01.2020 про надання правової допомоги гонорар є фіксованим та становить 48000 грн. 
Отже, висновки суду першої інстанції, що умовами договору не визначено вартість години роботи адвокатського об`єднання є необґрунтованими. 
Колегія суддів зауважує, що такі види послуг як: витрати за підготовку заперечень на акт №19/96-15-05-02/35372210 та підготовку скарги на податкові повідомлення рішення від 13.02.2020 не можуть бути відшкодовані за рахунок відповідача, оскільки вони не входять до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді, а надані під час адміністративної процедури оскарження податкових повідомлень-рішень.
Про це також зазначено скаржником у апеляційній скарзі, у якій останній просив залишити без розгляду такі види надання послуг адвокатом, як витрати за підготовку заперечень на акт №19/96-15-05-02/35372210 (3 год. витраченого часу); підготовку скарги на податкові повідомлення рішення від 13.02.2020 (2 год. витраченого часу) на загальну суму 8421,05 грн. (1684,21 х 5 год.) та не відшкодовувати їх за рахунок відповідача.
Година роботи адвоката скаржником визначена у розмірі 1684,21 грн. наступним чином: фіксований розмір гонорару 48000 грн. поділений на загальний час витрачений на надання послуг 28,5 год. (48000 / 28,5). 
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що позивачем підтверджено належними доказами розмір правової допомоги в сумі 39 578,95 грн. (48 000 грн. - 8 421,05 грн. = 39 578, 95 грн.) за надані послуги під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Отже, доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження. Натомість, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.
У контексті оцінки доводів апеляційних скарг апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи апеляційних скарг отримали достатню оцінку.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині прийняття рішення про відмову у відшкодуванні судових витрат на правову допомогу, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на правову допомогу.  

Керуючись ст.ст.241,242,310,317,321,322,325,329 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Апеляційну  скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙНДШЕР» задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року скасувати в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «МАЙНДШЕР» у відшкодуванні понесених витрат на надання правової допомоги та ухвали нову постанову в цій частині, якою задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙНДШЕР» про відшкодування витрат на правову допомогу.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙНДШЕР»   (код ЄДРПОУ 35372210) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) понесені ТОВ «МАЙНДШЕР» витрати зі сплати  витрат на правову допомогу у розмірі 39 578, 95 грн. (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім гривень 95 коп).
У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2021 року. 

Головуючий суддя: 	Л.Т. Черпіцька 	
судді: 	О.Є. Пилипенко 	
 	Я.М. Собків