УХВАЛА

09 березня 2021 року  
Київ
справа №480/2675/20
адміністративне провадження №К/9901/4877/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Сумиобленерго"
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2021 року
за позовом Акціонерного товариства "Сумиобленерго"
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 
про визнання протиправними та скасування пунктів постанови,

ВСТАНОВИВ:
11 лютого 2021 року Акціонерне товариство "Сумиобленерго" (далі також - скаржник, позивач), звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2021 року.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у даній справі є визнання протиправним та скасування пункту 1 та пункту 4 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 787 від 08 квітня 2020 року "Про накладення штрафу на ПАТ "Сумиобленерго" за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання" у розмірі 1   700 000 грн (далі - індивідуальний акт).
Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
На підтвердження своїх доводів у касаційній скарзі відповідач вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях суди неправильно застосували норми матеріального права, а саме положення статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII), статей 17, 22 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (далі Закон - № 1540-VIII), Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27 грудня 2017 року № 1470 (далі - Ліцензійні умови № 1470), а також порушили норми процесуального права, а саме статтю 2 КАС України.
Скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій не перевірили індивідуальний акт відносно того чи мали місце фактичні передумови для реалізації Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі також - НКРЕКП), адміністративного розсуду, оскільки виконання інвестиційної програми в неповному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт згідно із схваленою НКРЕКП інвестиційною програмою є недотриманням ліцензіатом обов`язку, передбаченого пп.43 п.2.2 Ліцензійних умов, але не обов`язку ліцензіата, що передбачений пп.5 п.2.2 Ліцензійних умов. Відтак, скаржник вважає, що НКРЕКП штучно доповнило об`єкт правопорушення, за яке у п.1 індивідуального акту на позивача накладено штраф з посиланням на пп.5 п.2.2 Ліцензійних умов. Невиконання ж скаржником заходів інвестиційної програми є об`єктивною стороною порушення пп.43 п.2.2 Ліцензійних умов.
Також скаржник вказує, що при визначенні розміру штрафу НКРЕКП враховувала подання недостовірної інформації, яке, насправді, не стосується об`єктивної сторони  порушення пп.5 п.2.2 та пп.43 п.2.2 Ліцензійних умов. Крім того, жодної недостовірної звітності та/або інформації, подання якої передбачено Законом № 2019-VIII, для НКРЕКП не надавалось.
Підставою касаційного оскарження у справі № 480/2675/20 скаржник зазначає: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, враховуючи складність та предмет спору, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2021 року, з метою з`ясування правильності застосування судами статті 77 Закону № 2019-VIII, статей 17, 22 Закону № 1540-VIII, Ліцензійних умов № 1470, а також факту порушення статті 2 КАС України.
Касаційна скарга подана у строк, передбачений статтею 329 КАС України, відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Сумиобленерго" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2021 року за позовом Акціонерного товариства "Сумиобленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправними та скасування пунктів постанови.
2. Витребувати з Сумського окружного адміністративного суду справу № 480/2675/20.
3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
4. Встановити для учасників справи строк до 25 березня 2021 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                    Я.О. Берназюк
                                                                                                    І.В. Желєзний
                                                                                                    В.М. Шарапа