Ухвала
22 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 607/62/17
провадження № 61-21964св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - приватне підприємство «Ролікс Транс», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2019 року, прийняте у складі судді 
Братасюка В. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Дикун С. І., 
Храпак Н. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду
з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 08 лютого 2007 року в сумі 34 619,58 доларів США, з яких: 29 500,00 доларів США прострочена сума по основному боргу, 5 119,58 доларів США прострочена заборгованість за відсотками, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості та відсотків в сумі 104 716, 62 грн.
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 29 травня 2019 року, залишеним без зміг постановою Тернопільського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа ПП «Ролікс Транс» про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 08 лютого 2007 року - відмовлено.
09 грудня 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
17 грудня 2019 року ухвалою Верховного Суду у  складі судді Сердюка В. В. відкрито касаційне провадження у справі за касаційною АТ «Державний ощадний банк України», витребувано матеріали цивільної справи із Тернопільського міськрайонного Тернопільської області.
 
У грудні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
У вересні 2020 року, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана колегії суддів: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гульку Б. І., Луспенику Д. Д.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і надалі у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої 
інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно
з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцять статті 7, частиною одинадцять статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - приватне підприємство «Ролікс Транс», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:   	Г. В. Коломієць   Б. І. Гулько   Д. Д. Луспеник