ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" січня 2021 р.           Справа№ 910/7952/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Разіної Т.І. 

без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 07.10.2020 (повний текст складено та підписано 19.10.2020)
у справі №910/7952/19 (суддя: Спичак О.М.) 

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»
до 1. Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
2. Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача -  ОСОБА_1 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів -  ОСОБА_2 
про стягнення 188 455,59 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. короткий зміст позовних вимог 
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та Приватного підприємства «Петренко» про стягнення 188 455,59 грн.
Позовні вимоги до відповідача-1 обґрунтовані тим, що відповідач-1 в порушення норм законодавства України та договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов`язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу BMW, державний номер НОМЕР_1 , водієм транспортного засобу DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/000280604, та право вимоги за якою перейшло до позивача. Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача-1 страхове відшкодування за Полісом АМ/000280604 у розмірі 100000,00 грн.
Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача-1 пеню у розмірі 30263,03 грн, 3% річних у розмірі 2540,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 9570,49 грн.
Також, позивач просив стягнути з відповідача-2 на підставі ст. ст. 1194, 1172 Цивільного кодексу України, частину страхового відшкодування у розмірі 46082,07 грн.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі № 910/7952/19 замінено відповідача-2 Приватне підприємство «Петренко» належним відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Петренком Юрієм Олексійовичем.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7952/19 позов до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн 00 коп., пеню у розмірі 18 167 грн 12 коп., 3% річних у розмірі 2 540 грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 9 570 грн 49 коп. та судовий збір у розмірі 1 327 грн 97 коп.
В іншій частині позову до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відмовлено.
Позов до Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» грошові кошти у розмірі 46 082 грн 07 коп. та судовий збір у розмірі 469 грн 73 коп.
Рішенням мотивовано, зокрема, тим, що шкода власнику автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1 , була завдана внаслідок відриву колеса задньої ведучої осі тягача DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 , яке самовільно продовжило рух по проїзній частині дороги, то саме власник або володілець джерела підвищеної небезпеки (автомобіля DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 ) відповідно до ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати завдану шкоду.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із винесеним рішенням, Фізична особа-підприємець Петренко Юрій Олексійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7952/19 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» грошові кошти у розмірі 46 082 грн 07 коп. та судовий збір у розмірі 469 грн. 73 коп. - відмовити. 

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7952/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.
09.12.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від апелянта про усунення недоліків з доказами доплати судового збору. 
Ухвалою від 14.12.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7952/19 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7952/19. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Надано строк для надання відзивів заяв клопотань.
31.12.2020 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що водій дотримувався правил дорожнього руху, автомобіль був технічно справним, що підтверджено, зокрема, постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 02.05.2018, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду віл 08.02.2019 у справі № 546/253/18.
Крім того, вказаними рішеннями встановлено, що відрив колеса відбувся не внаслідок неналежного контролю за технічним станом автомобіля, а в результаті наявності прихованих дефектів деталей кріплення колеса, які неможливо виявити при щоденному технічному огляді автомобіля, у сукупності з додатковим навантаженням на них під час руху автомобіля по нерівній дорозі.
З огляду на викладене, апелянт зазначає про відсутність його вини в заподіянні збитків, а отже й про відсутність підстав для задоволення позову.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що відсутність у діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

2.4. інші процесуальні дії у справі
Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як було визначено ухвалою про відкриття провадження у справі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи
Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду №3018087350637952, виданої Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області, встановлено, що 07.03.2018 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1 , та автомобіля DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 ; зазначено, що ДТП сталась внаслідок порушення водієм автомобіля DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 , п. 2.3.а, п. 2.3.б Правил дорожнього руху України.
У постанові Решетилівського районного суду Полтавської області від 02.05.2018 у справі №546/253/18 зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 07 березня 2018 року о 17 год. 50 хв. на 96 км +500 м автодороги Благовіщенське-Миколаїв ОСОБА_2 керуючи автомобілем DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 , з напівпричіпом TRAILOR, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не забезпечив технічний стан транспортного засобу та не стежив за технічним станом, внаслідок чого допустив відривання колеса задньої ведучої осі тягача зліва, яке самовільно продовжило рух по проїзній частині дороги та зіткнулося з автомобілем BMW, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження.
ОСОБА_2 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав та пояснив, що дійсно у зазначений у протоколі час та в зазначеному місці він керував автомобілем DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 , з напівпричіпом TRAILOR, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Стан дорожнього покриття на цьому відрізку дороги був незадовільний, було багато ям, тому швидкість його автомобіля була в межах близько 40 км/год. Перед виїздом в рейс, він на станції технічного обслуговування автомобілів, розташованій в с. Хоружі Решетилівського району Полтавської області, перевірив затяжку коліс, а також декілька разів перевіряв кріплення коліс протягом рейсу. Коли його автомобіль черговий раз потрапив у яму на дорозі, яку об`їхати було неможливо, він відчув вібрацію автомобіля та побачив, що від тягача зліва відірвалося колесо та покотилося по дорозі в попутному напрямку, при цьому, відбиваючись від валу снігу, нагорнутого при розчищанні дороги, викотилося на смугу зустрічного руху та зіткнулося з автомобілем BMW, що рухався назустріч. Зупинивши свій автомобіль, він побачив, що обірвалися всі шпильки кріплення заднього лівого ведучого колеса тягача. Вважає, що відрив колеса відбувся внаслідок вкрай незадовільного стану дороги або прихованих дефектів деталей кріплення колеса.
У постанові Решетилівського районного суду Полтавської області від 02.05.2018 у справі №546/253/18 зазначено, що факт належного технічного стану автомобіля перед виїздом в рейс підтверджується також наданою ОСОБА_2 копією товарного чеку від 06.03.2018 року, згідно якого цього дня на СТО було здійснено перевірку кріплення затяжки коліс на автомобілі з реєстраційним номером НОМЕР_2 .
За таких обставин, суд у справі №546/253/18 дійшов висновку, що відрив колеса відбувся не внаслідок неналежного контролю з боку ОСОБА_2 технічного стану автомобіля, а, можливо, в результаті наявності прихованих дефектів деталей кріплення колеса, які неможливо виявити при щоденному технічному огляді автомобіля, у сукупності з додатковим навантаженням на них під час руху автомобіля по нерівній дорозі.
У зв`язку з цим, постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 02.05.2018 у справі №546/253/18 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 08.02.2019 постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 02.05.2018 у справі №546/253/18 залишено без змін.
17.03.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик) та Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» (страхувальник, вигодонабувач) укладено Генеральний договір №201/17-Т/Ц2 добровільного страхування наземного транспорту, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов`язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, перелік яких наведений у Додатку №2 до договору.
Як вбачається з Страхового свідоцтва до Генерального договору №95/18-Т/Ц2-141 від 06.02.2018, застрахованим транспортним засобом є автомобіль BMW, державний номер НОМЕР_1 , строк страхування - з 25.02.2018 по 24.02.2019.
Відповідно до Звіту про оцінку ринкової вартості та вартості відновлювального ремонту транспортного засобу BMW, державний номер НОМЕР_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем Куликом П.М. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №91/16 від 03.02.2016), вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1 , становить 146087,60 грн.
Відповідно до рахунку на оплату №638 від 03.04.2018, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр Херсон», вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1 , становить 146082,07 грн.
Згідно з Актом виконаних робіт №ZN-00001888 від 29.05.2018, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр Херсон», фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW, державний номер НОМЕР_1 , становить 146082,07 грн.
Як вбачається зі Страхового акту №006.00314318-1 від 13.04.2018, складеного Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування», розмір страхового відшкодування за Страховим свідоцтвом до Генерального договору №95/18-Т/Ц2-141 від 06.02.2018 становить 146082,07 грн.
16.04.2018 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування за Страховим свідоцтвом до Генерального договору №95/18-Т/Ц2-141 від 06.02.2018 на користь СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Херсон» у сумі 146082,07 грн, що підтверджується платіжним дорученням №991309 від 16.04.2018.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин
Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату ДТП (07.03.2018) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі Полісу АМ/000280604 (ліміт за шкоду майну - 100000,00 грн., франшизи - 0,00 грн.).
08.05.2018 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з вимогою про виплату страхового відшкодування за Полісом АМ/000280604, яка 10.05.2018 була отримана відповідачем-1, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 0305609024785.
Однак, відповідач-1 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування за Полісом АМ/000280604, зазначивши, що відповідно до постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 02.05.2018 у справі №546/253/18 водія, який керував забезпеченим транспортним засобом (автомобілем DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 ) не визнано винним у скоєнні ДТП, а провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази відсутності вини водія автомобіля DAF XF95-430 у ДТП, що трапилась 07.03.2018, а саме рішеннями у справі № №546/253/18 яке, зокрема, містить посилання на протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00125-00198-18 від 12.02.2018.
При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України саме власник транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем-1, повинен відшкодувати завдану шкоду, однак колегія суддів з вказаним висновком не погоджується.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, тобто, оскільки як забезпечений транспортний засіб так і пошкоджений транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, відшкодування шкоди можливе виключно за наявності вини, яка у спірний правовідносинах відсутня.
З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
При цьому, Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 02 травня 2018 року у справі №546/253/18, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 08.02.2019 встановлено, що з огляду на відсутність в матеріалах про адміністративне правопорушення доказів на підтвердження викладених в протоколі про адміністративне правопорушення даних щодо невиконання водієм ОСОБА_2 (третя особа-2 у даній справі) вимог Правил дорожнього руху, оскільки до протоколу уповноваженою особою долучено лише схему місця ДТП з зазначенням на ній місця розташування транспортних засобів після ДТП, місця зіткнення та місця знаходження колеса, відображенням переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пояснень водіїв, матеріали не містять даних щодо проведеного огляду автомобіля DAF XF95-430, тому, з огляду на надані ОСОБА_2 письмові докази щодо виконання ним обов`язків водія, в тому числі і щодо перевірки та забезпечення технічно справного стану керованого ним транспортного засобу, які ні в суді першої, ні в ході апеляційного розгляду не спростовані, висновок судді першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є правильним, окрім того ствердження ОСОБА_2 про відкрив колеса внаслідок прихованих дефектів деталей його кріплення документально не спростовано, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.
Як вбачається з копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, власником автомобіля DAF XF95-430, державний номер НОМЕР_2 , та напівпричіпу Tailor, державний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 .
Крім того, на виконання вимог ухвал суду, Регіональним сервісним центром МВС в Полтавській області була надіслано суду інформацію з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, з якої вбачається, що станом на 07.03.2018 власником вказаних транспортних засобів є ОСОБА_3 .
Однак, судом встановлено, що 08.08.2017 між ОСОБА_3 (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Петренком Юрієм Олексійовичем (орендар) укладено Договір оренди транспортних засобів, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування строком на 5-ть років вантажний сідловий тягач, марка DAF, модель XF95.430, випуску 2003 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричіп бортовий тентова ний марка Trailor, модель SYY3CP, випуску 2000 року, державний номер НОМЕР_3 .
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність вини водія (третьої особи-2 у справі) у заподіянні матеріального збитку позивачу виключає покладення на водія та користувача транспортного засобу (відповідача-2) відповідальності за збитки заподіяні в результаті взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме не застосовано до спірних правовідносин положення п. 1 ч. 2 ст. 1188 Цивільного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для застосування положень ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України та виходу за межі вимог апеляційної скарги.
Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач оскаржив рішення виключно в частині вимог, які було пред`явлено до нього 46082,07 грн, натомість рішення в частині вимог до відповідача-1 про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій сторонами не оскаржено.
При цьому, колегією суддів встановлено, що вимоги до відповідача-1 та відповідача-2 по суті є єдиною вимогою про відшкодування збитків в порядку суброгації страховиком, який виплатив страхове відшкодування потерпілій особі (сплачено на користь СТО), а у зв`язку з відсутністю вини відповідача-2 відсутні підстави як для стягнення збитків з відповідача-2 (особи, яку позивач вважає відповідальною за заподіяння збитків) так і з відповідача-1 (особи, на яку договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу покладено зобов`язанню по відшкодуванню шкоди в межах страхової суми), а тому суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі вимог апеляційної скарги та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
При цьому, вимоги про стягнення з відповідача-1 пені, 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимог про відшкодування збитків і не підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю підстав для відшкодування збитків.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Враховуючи обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачами не було порушено прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи 
Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів незаконності відмови відшкодування йому здійсненого страхового відшкодування в порядку суброгації.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України зазначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційних скаргах та відзивах на апеляційні скарги
Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегією суддів встановлено, а позивачем не спростовано, що вина відповідачів у заподіянні збитків позивачу відсутня, а тому відсутні підстави для відшкодування відповідачами збитків заподіяних в наслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки.
Доводи позивача та висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування збитків не залежно від наявності вини не відповідають нормам п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції. 

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судом першої інстанції не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню у спірних правовідносинах, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7952/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7952/19 підлягає задоволенню з виходом за межі вимог апеляційної скарги на підставі ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7952/19 задовольнити.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/7952/19 скасувати.
3.          Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
4.          Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154; ідентифікаційний код: 33908322) на користь Фізичної особи-підприємця Петренка Юрія Олексійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ) судового збору за подання апеляційної скарги.
5.          Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.
6.          Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України. 

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                Т.І. Разіна