ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
18 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/3831/20	
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року в адміністративній справі № 340/3831/20 (головуючий суддя першої інстанції Петренко О.С., повний текст рішення складено 18.11.2020 року) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач 17.09.2020 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.09.2020 року:
- №00002863200, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 120000грн.;
- №00002853200, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 120000,00 грн..
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведеної фактичної перевірки складено акти, в яких зафіксовано порушення пп.230.1.2  п.230.1  ст.230 ПК України в частині не обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі та відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі вказаних лічильників. Позивач зазначає, що він вчинив всі залежні від нього дії, але певні обставини унеможливили вчасне виконання ним вимог законодавства в частині не обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі. В допущених порушеннях відсутня вина позивача.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування апеляційної скарги зазначається, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження, про що сторони повідомлені належним чином.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №11120314201900013 з терміном дії з 01.07.2019 року по 01.07.2024 року та здійснює роздрібну торгівлю пальним.
Відповідач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку АЗС, на яких здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 ..
За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки від 29.07.2020 року за №  226/11-28-32-01/ НОМЕР_1 (зареєстровано в органі ДПС 06.08.2020) та №227/11-28-32-01/ НОМЕР_1 (зареєстровано в органі ДПС 06.08.2020), в яких зафіксовано наступні порушення (а.с.17-22):
- пп.230.1.2  п.230.1  ст.230 ПК України, в частині не обладнання акцизного складу витратомірами - лічильниками та рівнемірами - лічильниками рівня пального у резервуарі та відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів - лічильників та рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів - лічильників на введених в експлуатацію резервуара, розташованих на акцизному складі та витратомірів - лічильників на місцях відпуску пального наливом з акцизного склад, розташованих на акцизному складі.
На підставі вказаних актів перевірок контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення від 04.09.2020 року:
- податкове повідомлення-рішення №00002853200, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 120000 грн. (а.с.28);
- податкове повідомлення-рішення №00002863200, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 120000 грн. (а.с.30).
Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх до суду.
Відмовляючи в задоволенні вимог адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що до позивача правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення податкового законодавства, оскільки перевіркою встановлено, що станом на 29.07.2020 року акцизний склад позивача не обладнано витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями  ПК України.
Так, пп.14.1.6. п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що акцизний склад це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.
В свою чергу, пп.14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що розпорядник акцизного складу це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.
Відповідно до представленої для перевірки позивачем ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №11120314201900013 з терміном дії з 01.07.2019 року по 01.07.2024 року, останній здійснює роздрібну торгівлю пальним за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Наявність вказаної ліцензії відповідачем не заперечується та не спростовується.
Пунктом 230.1. ст.230 ПК України визначено, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.
Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник), які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
Відпуск пального без наявності витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників забороняється.
За змістом п.12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, норми п.230.1  ст.230  цього  Кодексу  щодо обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками застосовуються з 1 січня 2017 року.
Відповідно до вимог  ст.230 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №891  затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі по тексту - Порядок №891).
Резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці (пп. 3 п. 2 Порядку №891).
Відповідно до пп.4 п.2 Порядку обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).
Враховуючи норми п.22 підрозд.5 розд.  XX ПК України, відповідно до п.12 підрозд. 5 розд.XX ПК України, розпорядники акцизних складів, відповідно до вимог цього  Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:
1) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яка перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.07.2019 року;
2) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.10.2019 року;
3) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 01.01.2020 року.
Тобто при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Як вбачається з акту перевірки, для зберігання пального позивач використовує 6 резервуарів. На дату складання акту залишки пального наявні у всіх 6 резервуарах.
Проведеною перевіркою встановлено не обладнання 6 резервуарів (в яких наявні залишки пального) рівномірами пального. До перевірки не надано жодних документів щодо встановлення та повірки таких рівномірів.
Пунктом 128 прим.1.1 ст.128 прим.1  ПК України передбачено, зокрема, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 грн. за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу, та/або незареєстрований витратомір-лічильник.
Відповідно до пункту 18 Підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» Податкового кодексу України норми  пункту 128-1.1  статті 128-1  цього Кодексу застосовуються з 01 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до  пункту 212.1  статті 212 цього Кодексу).
З аналізу наведених вище норм вбачається, що резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, з 01.01.2020 року повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (п. 230.1 ст. 230 Кодексу), а відповідальність за порушення цієї вимоги настає з 1 квітня 2020 року.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що 16.03.2020 року позивач та ПП «Ксара» укладено договір поставки обладнання №09/04, додатком якого передбачено що ПП «Ксара» зобов`язано поставити позивачу рівнемір-сигналізатор ультразвуковий в кількості 2 шт., вартістю 276000 грн. та інсталяцію обладнання об`єкту в кількості 2 шт., а також виконати пуско-налагоджуальні роботи та навчання персоналу. У зв`язку з карантинними заходами та обмеженням руху транспорту представники ПП «Ксара» прибули до позивача для здійснення замірів резервуарів для виготовлення рівнемірів лише 16.04.2020 року.
Також позивач зазначає, що у зв`язку з великою завантаженістю працівників ПП «Ксара» та необхідністю довго чекати рівнеміри з заводу, так як останній не встигає виготовляти їх в такі короткі терміни, строк поставки обладнання ПП «Ксара» було встановлено до 10.09.2020 року. Придбати готовий рівнемір можливо лише попередньо передавши заміри та в порядку черговості. Деякі складові необхідні для встановлення рівномірів (а саме кабель, що прокладається під землею) виготовляє лише один завод у м.Одеса, однак у зв`язку з суровими карантинними заходами останній був закритий. Завод-виробник рівномірів також деякий час не міг виготовляти рівноміри у зв`язку з тим, що деякі комплектуючі до них отримував з-за кордону, а кордон був перекритий.
Позивач вказує, що він вчинив всі залежні від нього дії, але певні обставини унеможливили вчасне виконання ним вимог законодавства в частині не обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі. В допущених порушеннях відсутня його вина.
Апеляційний суд не приймає до уваги такі посилання апелянта, оскльки вказаними вище нормами Податкового кодексу України встановлено обов`язок суб`єкта (розпорядника акцизних складів, де розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів) обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у строк не пізніше 01.01.2020 року.
Відповідальність за порушення вказаного обов`язку застосовується з 01.04.2020 року.
За відсутності обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та відсутності реєстрації їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у встановлений строк виключає можливість проведення суб`єктом здійснення операцій з обігу пального та його зберігання.
Таким чином, враховуючи обов`язок позивача обладнати резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі станом на 01.01.2020 року, та встановленим перевіркою фактом їх відсутності станом на 29.07.2020 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірне застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за відповідне порушення податкового законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність податкових повідомлень - рішень від 04.09.2020 року №00002863200 та №00002853200.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року в адміністративній справі № 340/3831/20 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада      2020 року в адміністративній справі № 340/3831/20 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак