ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2021 року                                                                                      Справа № 903/377/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. ,  суддя Коломис В.В. 

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:
позивача: не з`явився   
відповідача : не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Одесміськелектротранс" на рішення господарського суду Волинської області, ухваленого 24.11.20р. суддею Костюк С. В. об 12:25 год. у м.Луцьку, повний текст складено  01.12.20р. у справі № 903/377/20
за позовом Комунального підприємства "Одесміськелектротранс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд Ресурс"
про визнання недійсними додаткових угод до договору № Т-ОМТС-П2018/15 від 16.01.2018, стягнення 332550,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2020 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява б/н і дати Комунального підприємства “Одесміськелектротранс”, в якій позивач просить визнати недійсними додаткові угоди № 3 від 16.01.2018, № 4 від 31.01.2018 укладені до договору № Т-ОМТС-П2018/15 від 16.01.2018 між Комунальним підприємством “Одесміськелектротранс” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Нафтотрейд Ресурс”, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Нафтотрейд Ресурс” безпідставно отримані кошти в розмірі 332550,00 грн.
Обґрунтовуючи заявлену вимогу вказує, що при укладанні додаткових угод № 3 від 16.01.2017, № 4 від 31.01.2018 було порушено приписи пункту 2 частини 4    статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі": змінено ціну за одиницю товару у бік її збільшення за відсутності коливання ціни такого товару на ринку; щодо вимоги про стягнення 332550,00 грн посилається на те, що він надмірно сплатив дану суму з урахуванням додаткових угод №3 від 16.01.2018, № 4 від 31.01.2018, тому на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України просить ці кошти стягнути з відповідача, як переплату.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 24.11.2020 у позові Комунального підприємства "Одесміськелектротранс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд Ресурс" про визнання недійсними додаткових угод до договору № Т-ОМТС-П2018/15 від 16.01.2018, стягнення 332550,00 грн  відмовлено.
В обґрунтування рішення суд з посиланням на ст. 36 Закону України “Про публічні закупівлі”, пп. 57 п. 4 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459, роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27 жовтня 2016 року №3302-06/34307-06 “Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю”, умови договору, ст. 632 ЦК України, довідки ТПП, постанову Верховного Суду від 29.03.2019 у спразі № 826/6926/17 прийшов до висновку, що цінові довідки є належними доказами, які підтверджують факт коливання цін на нафтопродукти в сторону збільшення за один літр, а тому  у сторін були підстави для укладення додаткових угод згідно із п. 10.4, п.п2 п.10.9 договору та п.2 ч.4 ст. 36 Закону України “Про публічні закупівлі”.
Крім того, з посиланням на ст.ст. 203, 204, 215, 626, 627, 628 ЦК України, суд вказав, що при укладенні договору та внесенні змін до нього, сторонами досягнуто згоди з усіх його істотних умов, включаючи предмет, ціну та кількість товару. Договір та додаткові угоди до нього укладено без порушення вимог, визначених от. 36 Закону України “Про публічні закупівлі”, а тому відсутні підстави для визнання додаткових угод недійсними.
Також, суд з посиланням на  ст. 233 ЦК України вказав, що позивачем не обґрунтовано заявлену вимогу з посиланням на норми даної статті та не надано доказів в підтвердження того, що оспорювані додаткові угоди укладено під впливом тяжких для нього обставин, а лише посилання на термінову необхідність товару у виробничій діяльності підприємства, що не може розцінюватись судом як тяжка обставина.
Разом з тим, на переконання суду першої інстанції, нарахування коштів в заявленій в позові сумі позивачем проведено невірно, оскільки при розрахунку не враховано ціну визначену додатковою угодою № 2 до договору № Т-ОМТС-П/2018/15, яка не визнавалась недійсною та з врахуванням якої було змінено попередню ціну за одиницю товару. А тому, у зв`язку із тим,  що правові підстави визнання недійсним додаткових угод № 3 від 16.01.2018 та № 4 від 31.01.2018 відсутні, суд вказав, що не вбачає підстав для стягнення з відповідача коштів в сумі 332550,00 грн за ст. 1212 ЦК України.
Не погодившись із ухваленим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 24.11.2020 по справі №903/377/20 за позовом Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» до ТОВ "Нафтотрейд Ресурс" про визнання недійсними додаткової угоди №3 від 16.01.2018 р., додаткової угоди №4 від 31.01.2018 р. до договору № Т-ОМТС-П2018/15 від 16.01.2018 року та стягненні 332 550, 00 гривень. Винести нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.
Так, з посиланням на п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, викладених у листах «Щодо змін істотних умов договору про закупівлю» №3302-05/11398-07 від 07.04.2015, «Щодо змін істотних умов договору про закупівлю» №3302-06/34307-06 від 27.10.2016 року вказує, що зміни до договору №Т-ОМТС-П/2018/15 від 16 січня 2018 року внесені на підставі довідок, які фактично не містять підтвердження коливання вартості бензину А-92 та дизельного палива та не є належним документальним обґрунтуванням зростання ціни вказаного товару.
Скаржник зазначає, що згода КП «ОМЕТ» на підписання додаткових угод зумовлена терміновою необхідністю зазначеного товару в виробничій діяльності підприємства.
З посиланням на ст.ст. 203, 215, 1212 ЦК України вважає, що додаткові угоди підлягають визнанню недійсними та переплата за вказаними додатковими угодами у розмірі 332 550, 00 грн, підлягає стягненню з відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Нафтотрейд Ресурс" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Просить залишити апеляційну скаргу Комунального підприємства "Одесміськелектротранс" без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 24 листопада 2020 року у справі №903/377/20 - без змін.
Сторони не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином (а.с.134,135). Разом з тим від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи клопотання відповідача про розгляд справи без його участі, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, явка обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, за наявними у справі доказами.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,  26.12.2017 Комунальне підприємство “Одесміськелектротранс” на веб-порталі публічних закупівель “PROZZORO” розмістило оголошення про намір здійснити закупівлю дизельного палива та бензину А-92 обсягом 172170 л та 15000 л відповідно, та розмістило  тендерну документацію з вимогами до учасників та предмету закупівлі (ідентифікатор закупівлі UA-2017-12-11-002195-a).
За результатами відкритих торгів 16.01.2018  між КП “Одесміськелектротранс” (Замовник) та ТзОВ “Нафтотрейд ресурс” (Учасник) укладено договір № Т-ОМТС-П/2018/15 на закупівлю товарів, за умовами якого Учасник зобов`язався постачати Замовнику нафту і дистиляти, а Замовник - прийняти товар від Учасника та оплатити його вартість на умовах договору (а.с.6-10). 
Відповідно до пункту 2.1 договору ціна за одиницю товару встановлюється за погодженням сторін та вказується у специфікації, що є невід`ємною частиною договору. 
Загальна сума договору визначається як сума товару згідно специфікації, що є невід`ємною частиною договору та становить 4044783,30 грн, в тому числі ПДВ – 674130,55 грн. 
16.01.2020 між Учасником та Замовником на підставі п.2 ч.4 ст. 36 Закону України “Про публічні закупівлі” були підписані додаткові угоди № 1, № 2 до договору № Т-ОМТС-П2018/15, якими збільшено ціну товару за одиницю (літр) бензину А-92 відповідно з 22,99 грн до 25,28 грн та з 25,28 грн до 27,80 грн; дизельного палива з 21,49 грн до 23,63 грн та з 23,63 грн до 25,99 грн.
Також 16.01.2018 на підставі п.2 ч.4 ст. 36 Закону України “Про публічні закупівлі” між сторонами укладена додаткова угода № 3, згідно якої сторони збільшили ціну товару за одиницю (літр) бензину А-92 з 27,80 грн до 28,50 грн, дизпалива з 25,99 грн до 27,00 грн. 
31.01.2018 укладено додаткову угоду № 4, згідно якої збільшено ціну товару за одиницю (літр) бензин А-92 з 28,50 грн до 29,50 грн, дизпалива з 27,00 грн до 28,00 грн.
Підставою укладення додаткових угод зазначено п.2 ч. 4 ст. 36 Закону України “Про публічні закупівлі”, угоди підписано без будь-яких зауважень та скріплено печатками сторін.
При цьому, загальна сума договору № Т-ОМТС-П2018/15 від 16.01.2018 становить 4044783,30 грн, тобто залишилась не змінною.
Позивач звернувся до суду та просить визнати недійсними додаткові угоди: № 3 від 16.01.2018 та № 4 від 31.01.2018 до договору № № Т-ОМТС-П2018/15 про закупівлю нафтопродуктів від 16.01.2018 та стягнути з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України 33550,00 грн безпідставно отриманих коштів.
Як підставу визнання угод недійсними зазначає те, що зміни до договору № № Т-ОМТС-П2018/15 внесені на підставі довідок, які фактично не містять підтвердження коливання вартості бензину А-92 та дизпалива та не є належним документальним обґрунтуванням зростання ціни даного товару, при цьому посилається на роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі, викладені в листах № 3302-05/11398-07 від 07.04.2015 та № 3302-06/34307-06 від 27.10.2016 “Щодо змін істотних умов договору про закупівлю” внесення змін до договору повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим, підписання додаткових угод пояснює виробничою необхідністю, вважає, що при укладені спірних угод порушено приписи п. 2 ч.4 ст. 36 Закону України “Про публічні закупівлі”, а тому зазначені підлягають визнанню недійсними на підставі ст. 215 ЦК України.
Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Положеннями статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Частиною першою статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
За приписами частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
Таким чином, Законом встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватись виключно у випадках, визначених статтею 36 Закону України "Про публічні закупівлі".
Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Разом з тим, виходячи зі змісту частини першої статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.
Тобто, відповідно до вищевказаних положень законодавства ціни та товар за договором є вільними, а нормами п.2 ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлені підстави для зміни ціни за одиницю товару у договорі про закупівлю та граничний рівень такої зміни не більше 10 відсотків, без збільшення загальної суми договору.
Внесення змін до договору також передбачено його умовами, зокрема, згідно з п. 10.4 зміни, доповнення додатки до даного Договору, його пролонгація або дострокове розірвання будуть дійсні при умові, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох сторін. Додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами.
Підпунктом 2 п. 10.9 договору також визначено можливість зміни істотних умов договору про закупівлю у випадку зміни ціни, за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків, зокрема, у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
Отже, зміна ціни за одиницю товару, що встановлена у договорі за наслідками публічних закупівель, може змінюватися не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку. При цьому, оцінюючи зазначену стороною договору підставу для зміни ціни - коливання ціни на ринку - суд повинен виходити з того, що існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинно бути доведено належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін (постанова Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №913/368/19).
Чинним законодавством не регламентовано та не визначено, якими саме документами може підтверджуватися коливання ціни товару на ринку, не визначено ані їх форму, ані зміст (постанова Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №907/788/18).
Як слідує з позовної заяви однією з підстав недійсності додаткових угод позивач вказує те, що зазначені укладено на підставі довідок ТПП, які фактично не містять підтвердження коливань вартості бензину А-92 та дизпалива, тому є неналежними документальним обґрунтуванням зростання цін на вказаний товар.
Разом з тим слід зазначити, що оскільки законодавством у сфері публічних закупівель конкретну особу, наділену повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку, не визначено, то виходячи з норм чинного законодавства, до суб`єктів надання такої інформації можна віднести, зокрема, Державну службу статистики України, на яку  постановою КМУ №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади"  покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; Торгово-промислову палату України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації.
Відповідно до ст.3 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.
Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Верховний Суд в постанові від 29.03.2019 №826/6926/17 зазначив, що вимогами чинного законодавства не передбачено якими саме документами має бути підтверджено коливання цін на товари, а отже і посилання на те, що такими документами мають бути виключно документи видані Держкомстатом України є безпідставними. Довідки Дніпропетровської торгово-промислової палати та ДП "Держзовнішінформ", які є повноважними органами, що мають право, зокрема здійснювати моніторинг цін та визначати вартість товару, містять інформацію щодо ціни на певні нафтопродукти та паливно-мастильні матеріали на певну дату, а отже з аналізу наявної в них інформації та ціни за одиницю продукції визначеної у договорах можна прослідкувати динаміку цін, а отже встановити її рух у бік збільшення чи зменшення та встановити факт наявності коливання ціни. Таким чином суди попередніх інстанцій правильно вважали, що вказані довідки містили необхідну інформацію щодо коливання цін та могли бути підставою для укладення додаткових угод до договорів щодо збільшення ціни товару.
Слід зазначити, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).
Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору.
Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.
Доведення обставин коливання цін на нафтопродукти передбачає наявність інформації про зміну такої ціни протягом певного періоду і вимагає вказівки щонайменше двох показників, які порівнюються. Причому ці показники повинні бути придатні для такого порівняння.
Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою збільшення цін на нафтопродукти, що потягло укладення додаткових угод, були: цінова довідка Одеської регіональної торгово-промислової палати № Our ref. СИО-е №000023 від 17.01.2018, цінова довідка Одеської регіональної торгово-промислової палати № Our ref. СИО-е №000024 від 17.01.2018, цінова довідка Одеської регіональної торгово-промислової палати № Our ref. СИО-е №000026 від 17.01.2018 та цінова довідка Одеської регіональної торгово-промислової палати № Our ref. СИО-е №000057 від 31.01.2018 (а.с.57-60).
З даних довідок слідує, що в період з 16.01.2018 до 30.01.2018 на ринку відбулось коливання цін на нафтопродукти в сторону збільшення, а саме бензину А-92 з 29,25-30,99 грн до 29,95-31,99 грн за один літр, дизпалива з 27,89-29,49 грн до 28,49-30,49 грн за один літр.
Отже, цінові довідки Одеської регіональної торгово-промислової палати, які містяться в матеріалах справи, містять інформацію щодо ціни на товар на дату визначену в довідках, містять вказівку щодо двох показників, які порівнюються, та свідчать про зміну цін на ринку палива у бік збільшення, а з аналізу наявної в них інформації можна прослідкувати динаміку цін та встановити факт наявності коливання ціни на нафтопродукти з моменту реєстрації конкурсної пропозиції до моменту укладення додаткових угод, а відтак у сукупності з аналізом початкової вартості вважаються належним документальним підтвердженням такого коливання за відсутності нормативних вимог до форм та способів такого підтвердження.
Оскільки цінові довідки є належними доказами, які підтверджують факт коливання цін на нафтопродукти в сторону збільшення, колегія суддів вважає, що у сторін були підстави для укладення додаткових угод згідно із п.п. 10.4, 10.9 договору та п.2 ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".
Крім того, як слідує з додаткових угод ціна за одиницю товару за договором № Т-ОМТС-П/2018/15 збільшувалась не більше ніж на 10 відсотків з урахуванням попередніх змін, внесених до договору, крім того зазначені зміни не призвели до збільшення суми, визначеної у договорі, чим підтверджено, що спірні додаткові угоди №3, №4 укладені з дотриманням положень п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та листа-роз`яснення Мінекономрозвитку України “Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю” №3302- 06/34307-06 від 27.10.2016, на які посилається позивач, обґрунтовуючи підстави визнання недійсними додаткових угод.
Також не можуть бути підставою для визнання додаткових угод недійсними посилання позивача на те, що КП "Одесміськелектротранс" змушений був укласти спірні додаткові угоди до договору у зв`язку з виробничою необхідністю в отриманні нафтопродуктів.
Частиною першою статті 233 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.
Отже, для визнання недійсним правочину за статтею 233 ЦК України необхідно довести сукупність таких умов: укладення правочину стороною саме під впливом тяжкої для неї обставини, за відсутності якої, вона б ніколи не погодилась на його укладення; укладення правочину на вкрай невигідних для сторони умовах, яка повинна бути очевидною для особи яка вчиняє правочин; конструктивним елементом такого правочину є недобросовісна поведінка контрагента, вина якого полягає в тому, що він розуміє, наскільки на невигідних для особи умовах вчиняється правочин, але йде на це свідомо і навмисно з наміром отримати від цього власну вигоду, чи вигоду для інших осіб. 
Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції про те, що оспорювані додаткові угоди укладено під впливом тяжких для нього обставин, а саме лише посилання на термінову необхідність товару у виробничій діяльності підприємства не може бути визнано судом такою обставиною.
Крім того, слід також зазначити, що пропозиція постачальника про зміну (збільшення) ціни не є обов`язковою для покупця.
При підписанні оспорюваних додаткових угод до договору сторони були вільними в їх укладенні та визначенні їх умов.
Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом, що нарахування коштів в заявленій в позові сумі позивачем проведено невірно, оскільки при розрахунку не враховано ціну визначену додатковою угодою № 2 до договору № Т-ОМТС-П/2018/15, яка не визнавалась недійсною та з врахуванням якої було змінено попередню ціну за одиницю товару.
Враховуючи те, що правові підстави визнання недійсним додаткових угод № 3 від 16.01.2018 та № 4 від 31.01.2018 відсутні, апеляційний суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача коштів в сумі 332550,00 грн за ст. 1212 ЦК України.
За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом про відмову у позові.
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими   судом обставинами справи.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 24.11.2020 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.
  
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 
                 
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Одесміськелектротранс" на рішення господарського суду Волинської області від 24.11.20 у справі № 903/377/20 залишити без задоволення.
2. Рішення господарського суду Волинської області від 24.11.20 у справі № 903/377/20    залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.
4. Справу №903/377/20   повернути до господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "10" березня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Миханюк М.В. 

Суддя                                                                                              Саврій В.А.  

Суддя                                                                                              Коломис В.В.