ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15519/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                    Кобаля М.І., Костюк Л.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава Фінанс» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 липня 2018 року №0037871409,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Октава Фінанс» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 липня 2018 року №0037871409, посилаючись на те, що товариство має статус фінансової установи та здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі генеральної ліцензії Національного банку України №165 від 20 листопада 2015 року, тому не може нести відповідальність за правопорушення, які визначені пунктом 2  статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки не належить до уповноважених банків та їх агентів.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2020 року  адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18 липня 2018 року №0037871409. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій ГУ ДПС у м. Києві просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що ТОВ «Октава Фінанс» зобов`язано використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій, проте у порушення пункту 1 статті 18 Закону №265 виконувало операції з купівлі-продажу іноземної валюти без реєстратора, у зв`язку з чим правомірно застосовано фінансові санкції за операцію з обміну 10,00 доларів США на 262,00 грн. без проведення операції через розрахунково-касовий реєстратор, без видачі фіскального чеку. Таких обставин не врахував суд першої інстанції, дійшовши помилкових висновків, внаслідок чого, на думку відповідача винесено невірне рішення. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №826/15519/18, встановлено строк до 02 грудня  2020 року для подання відзиву на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою від 12 листопада 2020 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 02 грудня 2020 року.
Від ТОВ «Октава Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що апелянтом не наведено аргументів та доказів на підтвердження неправильності або неповноти дослідження судом першої інстанції доказів та встановлення фактичних обставин у справі, а обмежено апеляційну скаргу виключно цитатами із законодавства. Натомість, існує судова практика розгляду судами подібних спорів, якою визнано вірною позиція, щодо наявності правових підстав для притягнення до відповідальності за порушення встановленого Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти лише уповноважених банків та їх агентів. 
Відповідно до  статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що 09 липня 2018 року ГУ ДФС у Закарпатській області проведено фактичну перевірку Закарпатського відділення ТОВ «Фінансова компанія «Октава Фінанс». Висновки вищезазначеної перевірки оформлено актом перевірки №0360/0716/2655/РРО/39628794 від 09 липня 2018. За результатами перевірки встановлено порушення ТОВ «Фінансова компанія Октава Фінанс» вимог п. 2, 5, 7  статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995. № 265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), зокрема не проведення розрахункових операції з фіскальним режимом роботи при здійсненні операцій з купівлі - продажу іноземної валюти; не роздрукування розрахункового документа, що підтверджує виконання операції, а саме: при обміні 10,00 доларів США на 262,00грн.; незабезпечення відповідності готівкових коштів та іноземної валюти на місці проведення операцій з купівлі-продажу іноземної валюти даними фіскального звіту.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення (форма «С») №0037871409 від 18.07.2018, яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 7713,80грн.
Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 04 червня 2020 року та оцінюючи відповідні висновки, викладені у рішенні, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частиною другою  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частини першої  статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою  статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України  належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами  статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює  Податковий кодекс України  (далі -  ПК України).
Відповідно до пункту 2  статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов`язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.
Вказана стаття визначає обов`язки уповноважених банків, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єктів господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками.
Згідно з пунктом 1  статті 18 цього Закону, у разі порушення встановленого цим  Законом  порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, нероздрукування розрахункового документа, що підтверджує виконання операції з купівлі-продажу іноземної валюти, або проведення операції на неповну суму коштів;
Відповідно, зазначені фінансові санкції застосовуються виключно до уповноважених банків та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками.
Позивач, виходячи з наявних у справі матеріалів, є небанківською фінансовою установою і здійснює свою діяльність відповідно до Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 20 листопада 2015 року №165, виданої Національним банком України.
Оскільки позивач не є уповноваженим банком, що здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти та суб`єктом господарювання, який здійснює ці операції на підставі агентської угоди з уповноваженим банком, а діє на підставі Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для притягнення його до відповідальності за порушення пункту 2  статті 4 Закону №265/95-ВР  та для застосування до позивача санкцій, встановлених  статтею 18 Закону №265/95-ВР  відсутні.
Отже, податкове повідомлення - рішення від 18 липня           2018 року №0037871409 прийнято Головним управлінням ДФС у м. Києві не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений  Конституцією  та законами України; необґрунтовано, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава Фінанс» є обґрунтованими та правомірно задоволенні судом першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та додатково зазначає, що аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13 червня 2018 року у справі №826/15581/16, від 27 червня 2019 року у справі №826/12328/17, а також у справах №826/12520/17, №826/5744/18, №826/5746/18, №826/15521/18, №826/13412/17, №826/9507/17, №826/10296/17, №826/8888/17, №826/8885/17, №826/10295/17, Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 17 липня 2019 року у справі №826/15533/18, у справах 826/241/18, №826/15632/18, №826/10295/17, №826/15531/18. 
Також, колегія суддів зазначає, що в частині доводів щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянтом жодних аргументів не наведено, не зазначено які саме матеріали, що мають значення для правильного вирішення справи, не досліджено судом першої інстанції, не наведено інших доводів на підтвердження іншої, ніж було представлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, позиції.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                  
Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.              
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2020 року у справі №826/15519/18 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                       М.І. Кобаль

                                                                                                    Л.О. Костюк