ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17566/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  09 березня 2021 року                                                                               м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Федотова І.В., 
суддів: Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ: 
13 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, зобов`язання зарахувати до стажу роботи періоди на посадах прокурора, що дають право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 86, пункту 5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення», зобов`язання призначити та здійснити обчислення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ з 30 серпня 2019 року, тобто з дати звернення, виходячи з розміру пенсії 60% від суми щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки від 16 серпня 2019 року №18-58/зп та без обмеження максимального розміру пенсії. 
24 січня 2020 року позивачем подано клопотання про зміну позовних вимог, з урахуванням якої та посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ) 2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19), остаточно позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі від 11 вересня 2019 року про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язати відповідача здійснити з 16 серпня 2019 року перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі документів, доданих до позовної заяви, документів пенсійної справи, довідки Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України від 16 серпня 2019 року за №18-58зп та відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла на час призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження її максимального (граничного) розміру з урахуванням раніше проведених виплат. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлене листом від 11 вересня 2019 року №200803/03, яким відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 30 серпня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі його заяви від 30 серпня 2019 року та довідки Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України від 16 серпня 2019 року №18-58зп, без обмеження її граничним розміром та з урахуванням проведених виплат. В решті позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги.
В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, однак вважає, що таке підлягає зміні, оскільки постановлене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Зокрема, позивач вважає, що вирішуючи питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що така вимога є похідною і повинна вирішуватися після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок. Просить апеляційний суд змінити редакцію п.3 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2020 в частині задоволених позовних вимог та викласти її наступним чином : «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 30 серпня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХII 9 у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), виходячи з розміру щомісячної пенсії, яка становить 71974,22 грн, обчисленої в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки, виданої Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України від 16 серпня 2019 року №18-58зп, без обмеження її граничного (максимального) розміру, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що таке рішення є незаконним, не обґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги пенсійний орган зазначає, що окружним судом при винесенні рішення не було досліджено відсутність порушеного права щодо здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, тому зобов`язання здійснити перерахунок є передчасним. Також вказує на неможливість застосування до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ) 2019.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг. 
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга пенсійного органу підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом з матеріалів справи встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 з 08 жовтня 2002 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789- ХІІ у розмірі 90 % посадового окладу.
30 серпня 2019 року звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення йому іншого виду пенсії - відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року  з 30.07.2019, виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної заплати згідно довідки від 16.08.2019 №18-58зп без обмеженням максимального розміру пенсії (а.с.148).
Листом від 11 вересня 2019 року № 200803/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у призначенні пенсії згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року з посиланням на те, що позивачу вже призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789- ХІІ у розмірі 90 % посадового окладу.
Також судом встановлено, що після призначення пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури та наказом Генерального прокурора №1108ц від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 18 жовтня 2019 року.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 у вересні 2019 року звернувся з первісним позовом у цій справі. 
У січні 2020 року після прийняття рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ) 2019 у справі №3-209/2018(2413/18,2807/19) позивачем змінено позовні вимоги і остаточно просив: 
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі від 11 вересня 2019 року про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;
зобов`язати відповідача здійснити з 16 серпня 2019 року перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі документів, доданих до позовної заяви, документів пенсійної справи, довідки Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України від 16 серпня 2019 року за №18-58зп та відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла на час призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження її максимального (граничного) розміру з урахуванням раніше проведених виплат.
Даючи правову оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.
Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих було визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ).
Згідно з частинами першою, другою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
Частиною дванадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з частиною сімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачена йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. 
Отже, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах дванадцятій та сімнадцятій статті 50-1 Закону №1789-ХІІ. 
У подальшому, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.
Положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям вказаного Закону від 08 липня 2011 року № 3668-VІ не зазнали. Відбулась лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави.
Згідно з частинами тринадцятою та вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції Закону від 08 липня 2011 року № 3668-VІ, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсій. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий період може бути виплачена йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ (далі - Закон № 76-VІІІ) до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесені зміни, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
14 жовтня 2014 року прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ), який набрав чинності 15 липня 2015 року.
Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону №1697-VІІ попередній Закон України «Про прокуратуру» із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього Рішення:
- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
За змістом статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (зі змінами) втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, відтак, позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" з 13.12.2019.
Отже, з 13.12.2019 законодавством України передбачено можливість перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII, відповідно до якої таке право може бути реалізовано за умови прийняття нормативно - правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури та надання позивачем довідки про заробітну плату при звернення до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою.
Таким чином, на час спірних правовідносин (серпень-вересень 2019 року), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" були чинними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 повернуто працівникам прокуратури право на перерахунок пенсій, однак до ухвалення цього Рішення, тобто на момент виникнення спірних правовідносин, положення частини 20 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» були чинними.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 30.04.2020 року у справі № 334/3092/16-а (2-а/334/17/17).
Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що в Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на правовідносини, пов`язані  з перерахунком раніше призначеної пенсії за вислугою років на підставі довідки від 16.08.2019 №18-58зп, не може вплинути, оскільки вони виникли та існували до його прийняття.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Поновлення права на перерахунок пенсії позивачу відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не позбавляє останнього права на звернення до пенсійного органу з відповідною заявою про проведення такого перерахунку з моменту виникнення такого права.
Враховуючи відсутність у діях або бездіяльності відповідача ознак протиправності, за відсутності яких задоволення позовних вимог є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, суд не убачає підстав для задоволення позову.
З урахуванням вищевикладених доводів та встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року є помилковим та підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки, судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: