22-ц/804/490/21 
                                                                                221/7453/19 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року                                                                                                              м. Маріуполь
Єдиний унікальний номер 221/7453/19
Номер провадження 22-ц/804/490/21
            Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Пономарьової О.М., 
секретар – Сікора М.М.

сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Селянське (фермерське) господарство «Кундель М.Д.» 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Кундель М.Д.» 
на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року, у складі судді Мохова Є.І., повний текст рішення складений 12 жовтня 2020 року,
у справі за позовом ОСОБА_1 
до Селянського (фермерського) господарства «Кундель М.Д.» 
про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Кундель М.Д.» (далі – С(Ф)Г «Кундель М.Д.»), в якому, уточнивши вимоги, просив розірвати договір оренди землі від 10 січня 2014 року, укладений між сторонами, зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку загальною площею 4,27 га, в тому числі ріллі 3,96 га та пасовищ 0,31 га, судові витрати покласти на відповідача. 
Позов мотивовано тим, що 29 квітня 2005 року позивач отримав у власність земельну ділянку площею 4,27 га, яка розташована на території Бугаської сільської ради Волноваського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН № 147119, виданим Волноваською райдержадміністрацією. 10 січня 2014 року між сторонами укладено договір оренди землі строком на 10 років. Пунктом 1 договору визначено, що орендодавець на підставі державного акту серія ДН № 147119 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п.2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,27 га, в тому числі ріллі 3,96 га та пасовищ 0,31 га. Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем в грошовій формі або в натуральній чи відробітковій за погодженням сторін в розмірі 3% річних від нормативної оцінки землі (на дату паювання землі) без врахування щорічного коефіцієнту її зміни, затвердженого у відповідності з нормами діючого законодавства. Конкретна плата за землю визначена в п.11 договору та здійснюється щорічно грошима до 31 грудня. Пунктом 20 договору визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-ти денний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі. Прийняті на себе зобов`язання орендодавець виконав, передав в оренду зазначену земельну ділянку. На протязі 3-х років, тобто 2014-2016 років, орендар свої обов`язки виконував. Однак, в 2017 році відповідач повернув позивачу земельну ділянку, але лише в частині ріллі, а пасовищами продовжував користуватися. На протязі 2017-2019 років відповідач орендну плату не сплачував, позивач самостійно обробляв земельну ділянку. На теперішній час відповідач вимагає від нього повернення земельної ділянки для подальшої обробки землі. Позивач вважає, що відповідач не виконував прийняті на себе зобов`язання, систематично не сплачував орендну плату за період 2017-2019 роки, що є підставою для розірвання договору оренди землі. Належним чином оформити розірвання договору оренди землі відповідач відмовляється.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до СФГ «Кундель М.Д.» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення суми орендної плати задоволено. 
Розірвано договір оренди землі від 10.01.2014 року укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Кундель М.Д.».
Зобов`язано СФГ «Кундель М.Д.» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку, яка знаходиться на території Бугаської сільської ради Волноваського району Донецької області площею 4,27 га, кадастровий номер № 1421583600:03:000:0069, 1421583600:02:000:0078.

Додатковим рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 12 жовтня 2020 року резолютивну частину рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року у даній справі доповнено абзацом: 
Стягнуто з СФГ «Кундель М.Д.» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушує умови договору оренди земельної ділянки, що виражається в несвоєчасній сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою за період 2018-2019 роки.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що є доведеною наявність заборгованості ОСОБА_2 » перед ОСОБА_1 по сплаті орендної плати за 2018-2019 роки, що носить системний характер та є підставою для задоволення позовних вимог та розірвання договору оренди земельної ділянки.
Ухвалюючи рішення судом  застосована правова позиція висловлена Верховним Судом  у постанові від 10 квітня 2019 року у справи №390/34/17 щодо принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини заборони суперечливої поведінки сторони правочину. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
02 листопада 2020 року С(Ф)Г «Кундель М.Д.». подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість,  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за необґрунтованістю.  

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 січня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 » про розірвання договору оренди земельної ділянки призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга С(Ф)Г «Кундель М.Д.» мотивована тим, що судом не враховано надані ним розрахунок виплати орендної плати за період 2017-2019 роки, згідно якого позивачу нараховано 11223,32 грн (за 2017 рік – 3909,06 грн, за 2018 рік – 3657,13 грн, за 2019 рік – 3657,13 грн), а виплачено 12279 грн, що свідчить про відсутність заборгованості по виплаті орендної плати. Так, за 2017 рік орендна плата ОСОБА_1 виплачена в сумі 8100 грн, що підтверджено його власним підписом у відомості про видачу орендної плати за земельний пай 2017 року. Крім того, відповідачем у 2017 році сплачено земельний податок, що підтверджується податковим розрахунком.  
Судом також не враховано, що 29 листопада 2019 року на рахунок позивача у ПриватБанку перераховано орендну плату за 2019 рік в сумі 4179 грн та судом не надано належної правової оцінки цим обставинам. 
Судом не враховано непослідовність позиції позивача, який стверджував, що орендна плата не виплачена за 2017-2019 роки, а суд обмежився дослідженням заборгованості за 2018-2019 роки. 
Судом залишено поза увагою, що ОСОБА_1 на виконання вимог статті 24 Закону України «Про орендну плату» жодного разу не звертався до відповідача за виплатою орендної плати за 2017-2019 роки. 
Вказує, що судом також не враховано, що у судовому засіданні позивач підтвердив, що йому було відомо про перерахування орендної плати в 2019 році на рахунок в ПриватБанку, але він не вважав необхідним її отримувати, оскільки ним використовується земельна ділянка.  
Вважає, що відповідач не ухилявся від сплати орендної плати, вжив всіх заходів щодо належного виконання зобов`язання, виплатив суму орендної плати своєчасно та немає заборгованості. 
Суд прийшов до помилкового висновку, що орендну плату за 2019 рік виплачено  після подання позову до суду 29 листопада 2019 року, оскільки строк її виплати відповідно до договору визначено до 31 грудня.  
Передчасним є висновок суду про застосування до спірних правовідносин статті 651 ЦК України, оскільки судом не встановлено обставини систематичної невиплати орендної плати за 2018-2019 роки та суттєвих порушень договору. 
Судом не враховано, що від відповідача, як користувача земельною ділянкою позивача, не було жодних заяв про припинення права постійного користування його земельною ділянкою внаслідок добровільної відмови та будь-яких повідомлень про це органів державної реєстрації.   

Відзив позивача на апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість, а апеляційну скаргу С(Ф)Г « ОСОБА_3 » залишити без задоволення. Вказує, що розрахунок відповідача про нарахування орендної плати позивачу від 15 вересня 2020 року будь-якими доказами не підтверджується. Згідно відомостей ДФС України С(Ф)Г « ОСОБА_3 » сплатив позивачу за 2017 рік 4855,88 грн, за 2018 рік плата відсутня, за 2019 рік сплачено 4543 грн, що є неповною виплатою орендної плати. Податкових розрахунків за 2018-2019 роки відповідач  суду не надав. Тільки судом може бути визначено наявність заборгованості та її системний характер. Також вказує, що скаржником не зазначено конкретних обставин, яким судом не дано оцінки.  

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії договору оренди земельної ділянки від 10 січня 2014 року, ОСОБА_1 , як орендодавець, надав, а ОСОБА_3 , як орендар, прийняв в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Бугаської сільської ради Волноваського району Донецької області. Пунктом 2 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка площею 4,27 га., кадастровий номер земельної ділянки : 1421583600:03:000:006,.1421583600:02:000:0678. Договір укладено на термін 10 років ( п.8 Договору). 
Судом також встановлено, що згідно п.9 договору за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі у встановленому розмірі. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 31 грудня.
Орендодавець має права вимагати від Орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням, своєчасної виплати орендної плати. Згідно п.9 договору орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.
За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору (п.14 Договору).
  В пункті 38 оскаржуваного договору оренди земельної ділянки закріплені положення, аналогічні частині 3 статті 31 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 23.09.2020 року за № 20.1.00.0/7-20200916/328 на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 було зараховано 29.11.2019 року 4179,00 грн. Переказ коштів - орендна плата землі за 2019 рік.
З пояснень позивача судом встановлено, що позивач не має рахунку в АТ КБ «Приватбанк», проте, що йому перераховані кошти за орендну плату землі його не повідомляли, кошти були перераховані після звернення до суду, оскільки він звернувся з позовною заявою до суду 01.10.2019 року, а згідно повідомлення банку переказ коштів відбувся 29.11.2019 року.

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції голова С(Ф)Г «Кундель М.Д.» - ОСОБА_3 надав пояснення аналогічні доводам апеляційної скарги. Пояснив також, що в державному реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований договір оренди землі між С(Ф)Г Кундель М.Д.» та ОСОБА_1 від 27 грудня 2013 року щодо оренди земельної ділянки площею 3,96 га, тобто щодо оренди ріллі. Договір від 10 січня 2014 року не піддавався державній реєстрації.  Між сторонами була домовленість, що строком 2 роки ОСОБА_1 самостійно буде обробляти належну йому земельну ділянку. Але і за період 2017 – 2019 роки він сплатив позивачу орендну плату виходячи з розміру 3 відсотки від нормативно- грошової оцінки землі, розмір якої він  застосовував з інформації управління Держгеокадастру. Наміру відмовлятися від оренди земельної ділянки повністю він не мав.

В апеляційному суді позивач ОСОБА_1 пояснив, що договір оренди землі від 10 січня 2014 року  не був зареєстрований  у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інший договір сторони не укладали. У  2017, 2018 роках він самостійно обробляв належну йому земельну ділянку, але в 2019 році між сторонами виник спір, відповідач заявив, що він бажає обробляти спірну земельну ділянку відповідно до договору. Вважає, що за період 2017 – 2019 роки відповідач повинен був сплачувати орендну плату виходячи із розміру 8100 грн щорічно. У 2017 році він не отримував орендну плату у розмірі 8100 грн, а лише проставив свій підпис у відомості про отримання орендної плати за вказаний рік. Про переказ відповідачем коштів через ПриватБанк  в рахунок орендної плати за 2019 рік йому стало відомо під час розгляду справи в суді в січні 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення голови С(Ф)Г «Кундель М.Д.» - ОСОБА_3 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, позивача та його представника - ОСОБА_4 , які просили  апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення повністю, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

             Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

             Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.  
             Відповідно до положень статті 611 ЦК  України  у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору.
           За правилами статті 651 ЦК України  зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
             Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
            Згідно  статті 792 ЦК  України  за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
            Підставами  припинення права користування земельною ділянкою, крім іншого,  є систематична несплата орендної плати (підпункт «д» частини 1  статті 141 ЗК   України).
            Згідно зі статтями 21,22 Закону України  "Про оренду землі"  орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.  Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
           Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.
          В статей 31, 32 Закону  України "Про оренду землі" наведені підстави для припинення договору оренди до яких належить і його дострокове розірвання  на вимогу однієї із сторін договору за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24  і 25  цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених  Земельним кодексом України   та іншими законами України.

                Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК).
              Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
               Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
            Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
         
             Згідно частини 1 статті 2 Закону України  «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. 

              Згідно статей 116, 125  Земельного   кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. 
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

              Нормою частини 4 статті 124   ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
            Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 ЗК України) .
            Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.
             Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
           Згідно зі статтею 13 вищевказаного Закону  договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
            Згідно частиною 5 статті 6 Закону України « Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

            Законом  України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень » від 1 липня 2004 року визначено правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за ним.
            Відповідно до частини першої статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. 

            Відповідно до статті 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та згідно зі статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
           За положеннями частини 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторонам несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє в реалізації ними прав, передбачених законом.

            З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 147119 від 29 квітня 2005 року  належить земельна ділянка  площею 4,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована  на території Бугаської сільської ради у межах згідно з планом,  має кадастрові номери : ділянка № НОМЕР_2 площею 3,96 га № 1421583600 :03:000:0069 ; ділянка № НОМЕР_3 площею 0,31 га № 1421583600:02:000:06778 (а.с.6). 
           
             Підставою звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про розірвання договору оренди землі,  зазначено  не сплата відповідачем орендної плати  на протязі 2017-2019 року (підпункт  «д» статті 141 ЗК України ) (а.с.2 – 4)  та згідно уточнених позовних вимог (а.с.15 - 17)  у зв`язку з добровільною відмовою відповідача від права користування земельною ділянкою (підпункт «а» статті 141 ЗК України). 
              На підтвердження позовних вимог  позивачем надано копію договору оренди землі від 10 січня 2014 року зі змісту якого вбачається, що орендодавець ОСОБА_1 та орендар С(Ф)Г «Кундель М.Д.» уклали договір, відповідно якого орендодавець, на підставі державного акту серія ДН № 147119 надає, а орендар  приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бугаської сільської ради Волноваського району Донецької області.
              Відповідно до пункту 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,27 га, в тому числі ріллі 3,95 га, пасовищ 0,31 га. Договір укладено на 10 років (пункт 8 договору).
              Відповідно до пунктів 9, 11, 14 договору орендна плата сплачується орендарем в грошовій формі, або в натуральній чи відробітковій за погодженням сторін у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі (на дату паювання землі) без врахування щорічного коефіцієнта її зміни, затвердженого у відповідності з нормами діючого законодавства. Плата за землю здійснюється щорічно грошима до 31 грудня. У разі несплати орендної плати у строки,  визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочки платежу, але не більше ніж за шість місяців.
             
            Орендодавець має право: вимагати від орендаря використання земельної ділянки у відповідності до пункту 15 вимагати забезпечення екологічної безпеки землекористування, на своєчасне отримання орендної плати. Серед обов`язків орендодавця передбачено передання орендарю земельної ділянки у визначених межах за актом приймання-передачі (пункти 28, 29 договору).
            Орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату та земельний податок, повернути після закінчення терміну договору, земельну ділянку в належному стані за актом приймання-передачі (пункт 31).
             Згідно з пунктом 38 дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (пункт 39).
             За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть  відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведене, що це порушення сталося не з її вини (пункти 41, 42).
            Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43 договору).
              В пункті 43 цього договору також зазначено, що договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну  силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій в органі, який провів  його державну реєстрацію. 

             Проте, в копії договору оренди землі від 10 січня 2014 року, наданої позивачем до позову,  не міститься відмітка про реєстрацію спірного правочину (а.с.7-8).  
              Крім того, з копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 16895240 від 28 січня 2014 року, виданого реєстраційною службою Волноваського районного управління юстиції Донецької області, на підставі заяви  з реєстраційним номером : 5166677 від 28 січня 2014 року  С(Ф)Г « ОСОБА_3 », вбачається актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права, номер запису: 4445271, договору оренди землі, б/н, виданого  27 грудня 2013 року, видавник : С(Ф)Г «Кундель М.Д.» та ОСОБА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер  10370720 від 28 січня 2014 року, право оренди земельної ділянки, строк дії  28 січня 2024, орендар С(Ф)Г «Кундель М.Д.», орендодавець (власник) ОСОБА_1 ; опис об`єкта іншого речового права: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бугаської сільської ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 277448114215, земельна ділянка за адресою : Донецька область, Волноваський район,с/рада Бугаська ,кадастровий номер : 1421583600:03:000:0069, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.117). 

             З наведеного вище вбачається  проведення реєстрації договору оренди землі б/н від 27 грудня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та С(Ф)Г « ОСОБА_3 », земельної ділянки площею 3,96 га кадастровий номер 1421583600:03:000:0069. 

            Відповідно до копії Витягу № 2759 від 12 грудня 2013 року  з технічної документації про нормативно грошову оцінку  земельної ділянки кадастровий номер: 1421583600:03:000:0069, за адресою Донецька область, Волноваський район, на території Бугаської сільської ради, землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки 3,96 га; сільськогосподарські угіддя; вартість 1 га 27271,96 грн; нормативна грошова оцінка  сільськогосподарських угідь  107996,96 грн; нормативна грошова оцінка земельної ділянки 107996,96 грн (а.с.97).

            З  Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17 жовтня 2019 року, кадастровий номер: 1421583600:03:000:0069, за адресою Донецька область, Волноваський район, на території Бугаської сільської ради, землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення :для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки 3,9600 га, площа сільськогосподарських угідь: 3,9600 га, нормативна грошова оцінка  сільськогосподарських угідь 151434,88 грн, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки: 1; нормативна грошова оцінка земельної ділянки 151434,88 грн (а.с.98). 
             Відповідно до доводів апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_5 «Кундель М.Д.» в апеляційному суді, він суду першої інстанції надавав розрахунок виплати орендної плати за період 2017 – 2019 роки, згідно якого ОСОБА_1 за цей період нараховано  11 223,32 грн , а виплачено  12 279 грн, що свідчить про відсутність заборгованості по виплаті  орендної плати.
             В апеляційному суді голова С(Ф)Г «Кундель М.Д.» пояснив, що розрахунок орендної плати він проводив виходячи з наступного: 2017 рік – нормативна грошова оцінка земельної ділянки 1421583600:03:000:0069  становила 161865,88 грн; орендна плата у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки – 4855,98 грн; за відрахуванням  податку та військового збору  до сплати належало  3909,06 грн; 2018 рік та 2019 рік  нормативна грошова оцінка земельної ділянки 151434,88 грн; орендна плата щорічно становила 4543,05 грн, за відрахуванням податку та військового збору щорічно підлягало до сплати по 3657,13 грн. А всього за спірний період підлягало до виплати 11223,32 грн. Фактично за спірний період виплачено в 2017 році 8100 грн та в 2019 році 4179 грн, а всього 12279 грн. В 2018 році він не сплачував позивачу  орендну плату, виходячи з того, що в 2017 році заплатив більшу  суму, ніж підлягало до сплати, тобто авансом, а також виходячи з того, що земельною ділянкою користувався позивач сам. Переказ коштів в рахунок орендної плати за 2019 рік він здійснив у листопаді 2019 року, тобто до 31 грудня як передбачено договором через ПриватБанк, оскільки між сторонами виникли неприязні відносини та ОСОБА_1 не повертав йому орендовану земельну ділянку.

             Видано, відповідно до відомості 8100 грн (2017 рік) та 4179 грн (2019 рік)= 12 279 грн (а.с.22,  45, 102, 103).

             Позивач ОСОБА_1 , заперечуючи отримання у 2017 році  готівкою  8100 грн, не заперечував, що підпис у відомості  про виплату орендної плати  за 2017 рік його, пояснив, що він лише проставив свій підпис.
              При цьому голова С(Ф)Г « Кундель М.Д.» - ОСОБА_3 наполягав про видачу ОСОБА_1 в готівковій формі 8100 грн.
               Переказ  29 листопада 2019 року коштів в рахунок  орендної плати за 2019 рік на картковий рахунок позивача в сумі 4 179 грн  підтверджено  листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 23 вересня  2020 року № 20.1.0.0.0/7-20200916/328  та відомістю розподілу витрат (а.с.45,103).   
         
               На підставі досліджених доказів, наданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин справи і вимог статей 12, 81, 89, 263 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б доводили факт систематичної несплати орендної плати  на протязі 2017-2019 років за договором  оренди земельної ділянки від  10 січня 2014 року.  
  
              Крім того, апеляційний суд звертає увагу та те, що договір оренди землі від 10 січня 2014 року підписаний сторонами, проте в установленому законом порядку державної  реєстрації  проведено не було, що не підтверджує факт  його  оплатності, як витікає з пунктів  9, 11 спірного договору, а тому  підстави для його розірвання  відсутні.  
      
              Підставою для припинення права користування земельною ділянкою відповідно до пункту «а» частини 1 статті 141 ЗК України є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

              Відповідно до частин 3,4 статті 142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. 

           Тобто, юридично значимою відмова землекористувача від постійного користування земельною ділянкою стає після її оформлення у заяві землекористувача до власника земельної ділянки. 

            Проте, позивач ОСОБА_1 таких доказів ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду не надав.

            Більш того, голова С(Ф)Г « Кундель М.Д.» - ОСОБА_3 пояснив, що за  пропозицією позивача він надав можливість обробляти належну позивачу земельну ділянку останньому протягом 2018 -2019 років. А коли  звернувся  до ОСОБА_1   з вимогою повернути йому земельну ділянку, позивач відмовив повернути її.  

            Переглядаючи справу апеляційний суд приймає до уваги надані головою С(Ф)Г «Кундель М.Д.» - ОСОБА_3 під час розгляду справи апеляційним судом копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 16895240 від 28 січня 2014 року, виданого реєстраційною службою Волноваського районного управління юстиції Донецької області, витяги № 2759 від 12 грудня  2013 року та від 17 жовтня 2019 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, оригінал відомості на видачу грошей орендна плата за земельний пай 2017 рік, вважаючи, що вони не були надані суду першої інстанції з поважної причини, оскільки, як пояснив останній він передавав своєму представнику для надання суду, та йому не зрозуміло чому представник не долучив їх до матеріалів справи. Крім того, копія відомості на видачу грошей орендної плати за земельний пай 2017 рік надавалась суду першої інстанції.

            За таких обставин, а саме недоведеності факту систематичного порушення відповідачем умов договору від 10 січня 2014 року  по оплаті за користування земельною ділянкою, недоведеності факту  добровільної відмови С(Ф)Г « ОСОБА_3 » від права користування земельною ділянкою, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. 

               Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга С(Ф)Г «Кундель М.Д.» підлягає задоволенню, а рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року  підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
         Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Кундель М.Д.» задовольнити.
              Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.
             У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Кундель М.Д.» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.
             Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

              Повний текст постанови виготовлений 01 березня 2021 року.   

Судді:                                                                          Т.Б.Ткаченко

                                                                    С.А.Зайцева 

                                                                                              
                                                                                                                                              О.М.Пономарьова