П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/8772/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.  
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
05 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року  (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття, у встановлений законодавством строк та у порядку, рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому з 09.10.2019 другої групи інвалідності, та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 та з урахуванням висновків суду; у задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідач вказує, що під час розгляду Міністерством внутрішніх справ України матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 було виявлено ряд недоліків в оформленні медичних документів.
Зокрема, у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією форма №157-1/0, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я від 30.07.2012 №577,  не зазначено місце знаходження медико-соціальної експертної комісії та профіль медико-соціальної експертної комісії, що оглядала застраховану особу. Окрім того, проставлення відбитку кутової печатки медико-соціальної експертної комісії на бланках  первинної облікової документації ф.№158/0 та 157-1/0 вказаним наказом не передбачено.
Також у надісланих матеріалах не дотримано вимог п.4 Порядку №850.
Враховуючи вказані недоліки та невідповідності у матеріалах щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , висновок та додані до нього матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги були повернуті до управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області на доопрацювання.
Вказує на те що після доопрацювання від ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області на адресу Міністерства внутрішніх справ України такі документи не надходили. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та відповідно до наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 04.03.2015 №240 о/с був звільнений з органів внутрішніх справ (а.с.14-15).
Відповідно до свідоцтва про хворобу №392/74 від 17 серпня 2015 року військово-лікарською комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області за розпорядженням УКЗ управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 03.08.2015 здійснено медичний огляд ОСОБА_1 та зазначено, що захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.16-17).
Відповідачем не заперечується, що при первинному огляді медико-соціальною експертною комісією позивачу з 31.08.2015 встановлено третю групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №206800 від 16.09.2015 позивачу при первинному огляді встановлена третя група інвалідності з 31.08.2015, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.21).
У зв`язку із встановленням позивачу третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700 грн.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №545446 від 21.10.2019 Житомирською міською медико-соціальною експертною комісією №2 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 09.10.2019, причиною інвалідності зазначено: захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.9, 45).
Позивач звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, яка була скерована в подальшому до Міністерства внутрішніх справ України.
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області листом від 07.05.2020 №528ж/29 повідомило позивача, що Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850).
Зазначено, що під час опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України вказано на недоліки у медичних документах.
А саме, медичні довідки оформлені з порушенням законодавства України, зокрема:
1) довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках заповнено з порушенням Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №158/0 "Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках", що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я від 30.07.2012 №577, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за №1514/21826, - не зазначено:  належність закладу охорони здоров`я; найменування та місцезнаходження закладу охорони здоров`я, де заповнюється форма; місце знаходження  МСЕК; профіль МСЕК, що оглядала застраховану особу;
2) у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією форми 157-1/0, затвердженій вказаним наказом не зазначено місце знаходження МСЕК та профіль МСЕК, що оглядала застраховану особу.
Окрім того, проставляння відбитку кутової печатки МСЕК на бланках первинної облікової документації ф.158/0 та 157-1/0 зазначеним наказом не передбачено.
Також у надісланих матеріалах не дотримано п.4 Порядку №850. 
Вказане унеможливлює прийняти рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком, саме тому матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повертаються на доопрацювання (а.с.10-11).
Позивач, вважаючи, що має право на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява про виплату позивачу одноразової грошової допомоги Міністерством внутрішніх справ України не розглянута та відповідного рішення не прийнято, а тому відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття у встановлений законодавством строк та порядку рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Також судом першої інстанції зазначено, що у зв`язку із тим, що питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги не вирішено, оскільки документи повернуті на доопрацювання, рішення, передбачене Порядком №850, суб`єкт владних повноважень не приймав, тому визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято Міністерством внутрішніх справ України, є передчасним. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ч.ч.1, 2, 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції, чинній чинної на час встановлення третьої групи інвалідності 31.08.2015) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що  настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку,  але  внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності  йому  виплачується одноразова  грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150- кратного  прожиткового  мінімуму, встановленого  законом  для працездатних  осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку  та  на  умовах,  визначених  Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період  проходження  служби  в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Судом встановлено, що у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу.
Суд зазначає, що згідно з п. 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (який набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію". Відповідно до п.15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком №850.
Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, зокрема у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.
Згідно пункту 7 Порядку №850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Крім  того, до заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції (пункт 8 Порядку №850).
В свою чергу, МВС в місячний строк, після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів, приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови, що передбачено пунктом 9 Порядку №850.
Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності приймається Міністерством внутрішніх справ України на підставі поданого керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу позивач, в даному випадку - Ліквідаційною комісією Управління МВС України в Житомирській області висновку про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про міліцію" № 565- XII  від 20 грудня 1990 року (далі - Закон № 565- XII).
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Міністерством внутрішніх справ України зобов`язано прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги або мотивовану відмову в призначенні такої виплати.
Суд зазначає, що заява позивача, з доданими документами, відповідачем повернена без прийняття рішення з підстав, визначених п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850 (а.с.10-11).
Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850, однак підстави з якої виходив відповідач вказана норма не містить.
Однак, рішення щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до положень Порядку №850 Міністерством внутрішніх справ України не приймалось, а документи  повернено до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області без прийняття рішення із вказівкою на доопрацювання.
Верховний Суд України в постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.
Таким чином, враховуючи те, що заява про виплату позивачу одноразової грошової допомоги Міністерством внутрішніх справ України не розглянута та відповідного рішення не прийнято, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття у встановлений законодавством строк та порядку рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2108  у справі №822/1579/17,   від 23 червня 2020 року у справі №296/10884/16-а і  суд не вбачає підстав для відступу від такої позиції.
Також, у постанові від 19 лютого 2019 року в справі №802/498/18-а Верховний Суд також дійшов висновку про те, що повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції не передбачено, а тому повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить Порядку №850.
Крім того, Верховний Суд від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а, зазначив, що відсутність відповідного рішення в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу, тому на думку суду така відмова відповідача викладена у листі від 26.04.2019 року №15/2-1669 є протиправною, а не приймаючи рішення про призначення або  про відмову в призначенні грошової допомоги відповідач фактично вчинив протиправну бездіяльність, яка полягає у неприйнятті мотивованого рішення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.            
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.
Постанова суду складена в повному обсязі  05 січня 2021 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.