ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3635/21 Справа № 2-3873/10 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 березня 2021 року                                                        м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Куценко Т.Р., Пищиди М.М.,
при секретарі - Піменовій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2011 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
                    
В С Т А Н О В И В: 

               У серпні 2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
               В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що 18.12.2007 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 93 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних з кінцевим терміном повернення 10.12.2012 року. 
               В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором, 18.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно якого остання поручилась перед позивачем за виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору.
               Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_1 не виконує умов договору, у зв`язку з чим, станом на 20.04.2010 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 114 083 грн. 83 коп.
               Позивач вважав, що має право вимагати дострокового повернення частини позики та інших сум по кредитному договору, а тому просив суд стягнути з відповідачів в рахунок погашення заборгованості 114 083 грн. 83 коп.
               Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2011 року позов ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. 
               Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» 114 083 грн. 83 коп. основного боргу, 1 140 грн. 84 коп. судового збору та 120 грн. витрат на Інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 115 344 грн. 67 коп.
               Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2019 року замінено у виконавчих листах № 2-196 Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області виданих 23 червня 2011 року з примусового виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 114083,83 грн. основного боргу, 1140,84 грн. (одна тисяча сто сорок грн. 84 коп.) судового збору та 120,00 грн. (сто двадцять грн. 00 коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 115344,67 грн. (сто п`ятнадцять тисяч триста сорок чотири грн. 67 коп.) сторону стягувача: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» його правонаступником а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». 
               Не погодившись з рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов банку та стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 84 182,29 грн., а в частині стягнення пені в розмірі 29 902,54 грн. застосувати строк позовної давності. 
               Апеляційна скарга мотивована тим, що наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом підготовлений робітниками банку та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до відповідачів.
               Вважає, що до позовних вимог банку щодо стягнення пені необхідно застосувати сплив строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову в цій частині.
               Відзиви від інших учасників справи до суду не надходили.
               Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду - змінити, виходячи з наступних підстав.
               Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
               Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
               Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_1 мотивує її повним запереченням правильності розрахунку заборгованості, однак в прохальній частині апеляційної скарги погоджується зі стягненням з нього заборгованості за кредитним договором в частині тіла кредиту та відсотків.
               Враховуючи викладене, апеляційний суд не перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту та по відсоткам, у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в межах вимог апеляційної скарги.
               Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № 031/07-Фл/15 від 18.12.2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав від ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» (ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» після зміни найменування) кредит у розмірі 93 600 грн. під 17% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 10.12.2012 року та взяв на себе зобов`язання щомісячного повернення часток кредиту. 
               В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором, 18.12.2007 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 031/07/02/15, згідно якого ОСОБА_2 поручилась перед ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» за виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору. 
               Проте, ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконав, у зв`язку з чим, станом на 20.04.2010 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 114 083 грн. 83 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом — 75 612,32 грн.; заборгованості по відсотках — 8 568,97 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків — 29 902,54 грн. 
               Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідачів виникла заборгованість внаслідок невиконання умов кредитного договору, яка підлягає стягненню на користь позивача.
               Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, виходячи з наступних підстав.
               Згідно ст. 256, ст. 257, ст. 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
               Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
               Як вбачається з матеріалів справи, банк звернувся до суду з позовом 20 серпня 2010 року, згідно штемпеля на конверті(а.с. 40).
               Оскільки вимоги було пред`явлено через суд до відповідачів 20 серпня 2010 року, то заборгованість по пені за прострочення кредиту та відсотків має бути розрахована в межах річного строку позовної давності за період з 20.08.2009 року по 28.09.2009 року (остання дата в розрахунку пені наданого позивачем)(а.с.23).
               Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість по пені за прострочення кредиту та відсотків за період з 20.08.2009 року по 28.09.2009 року складає: 7 806,80 грн.(а.с. 23).
               Отже, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про необхідність повного задоволення позову в частині стягнення пені, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача.
               Таким чином, враховуючи викладене, до вимог банку про стягнення пені слід частково застосувати сплив строку позовної давності, рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши стягнуту суму пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків з 29 902,54 грн. до 7 806,80 грн., а загальну суму заборгованості зі 114 083 грн. 83 коп. до 91 988,09 грн.
               Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зменшення загальної суми стягнутої заборгованості, слід також зменшити суму судового збору з 1140,84 грн. до 919,88 грн.
               Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2011 року — змінити, зменшивши стягнуту солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2019 року, суму пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором № 031/07-Фл/15 від 18.12.2007 року, з 29 902,54 грн. до 7 806,80 грн., а загальну суму заборгованості зі 114 083 грн. 83 коп. до 91 988,09 грн.
       Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2019 року, суму судового збору з 1140,84 грн. до 919,88 грн. 
       В решті рішення суду залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               Т.Р. Куценко

                                                                               М.М. Пищида