Справа № 408/3423/20-п 
Провадження № 33/810/5/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника Гамова В.В.,

       розглянувши «22» січня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу адвоката Гамова Владислава Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Араван, Ошська область, Киргизстан, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 21 грудня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Біловодського районного суду Луганської області від 21 грудня 2020 року визнано винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень, з конфіскацією переміщуваного товару грошових коштів у розмірі 6 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти складає 170 940 гривні по курсу НБУ на 13 листопада 2020 року, що знаходяться на зберіганні в управлінні оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області. Одночасно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 грн. 40 коп.
У постанові суду зазначено, що 13 листопада 2020 року о 13 год. 20 хв., ОСОБА_1 , перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська», прямуючи з м.Луганська до с. Малинове, Станично-Луганського району, Луганської області, у пішому порядку у особистих речах здійснювала переміщення грошових коштів у розмірі 6 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти складає 170 940 гривні по курсу НБУ на 13 листопада 2020 року, що є порушенням п.2 наказу №52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей» Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Гамов В.В., що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог захисник вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, аргументуючи тим, що в порушення вимог ст.280 КУпАП судом не було достеменно встановлено, чи притягалася ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за таке саме правопорушення. Водночас захисник не заперечує того факту, що 13.11.2020 року ОСОБА_1 дійсно у пішому порядку переміщувала з непідконтрольної території Луганської області на підконтрольну українській владі територію грошові кошти у сумі 6000 доларів США, які належали їй на праві власності. Натомість, як зауважує апелянт, ані посадові особи ДФС, ані суд першої інстанції не встановили, чи мала ОСОБА_1 намір перенести вказані грошові кошти без погодження з координаційним центром, враховуючи те, що не перетнувши межі КПВВ «Станиця Луганська» ОСОБА_1 не мала об`єктивної можливості повідомити про наявність у неї вказаної сумі грошових коштів. Навпаки, як вказує захисник, при прибутті на КПВВ, ОСОБА_1 самостійно підійшла до посадових осіб ДФС та повідомила про наявність у неї грошей, але ж всупереч діючому законодавству, як вважає апелянт, працівниками ДФС ці кошти були вилучені у ОСОБА_1 . Однак захисник вказує на відсутність доказів того, що ОСОБА_1 намагалася сховати гроші або заповнила відповідну декларацію без їх зазначення.
Також у своїй апеляційній скарзі захисник вказує на хибні відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_1 не змогла пояснити походження вилучених у неї грошей, оскільки ці кошти дісталися ОСОБА_1 після смерті її сина – ОСОБА_2 , який по початку військовий дій мешкав у м. Луганську та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ці гроші були отримані від продажу майна сина. До листопада 2020 року ОСОБА_1 не мала можливості вивезти вказані гроші з непідконтрольної території Луганської області. 
Окрім того захисник вказує на порушення права ОСОБА_1 на захист під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, посилаючись на відсутність відповідних її підписів у протоколі та враховуючи її похилий вік й стан здоров`я. 
Водночас апелянт зазначає, що матеріали справи, згідно ст.251 КУпАП, не містять відповідних показань свідків та самої ОСОБА_1 на підтвердження обставин вчиненого нею правопорушення, та відсутні належні докази вилучення посадовими особами ДФС у ОСОБА_1 саме 6000 доларів США.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Гамов В.В. та ОСОБА_1 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
При цьому захисник надав копії документів, що підтверджують джерело походження вилучених у ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 6000 доларів США від продажу майна її померлого сина – ОСОБА_2 , який за життя 15 травня 2020 року у м. Луганську продав належний йому автопогружчік таці гроші залишилися ОСОБА_1 як спадок. Стверджує, що у ОСОБА_1 не було умислу на перенесення вказаних грошових коштів через КПВВ без погодження 
Сама   ОСОБА_1  апеляційному суду додатково пояснила, що з квітня 2020 року вона разом із сином –  ОСОБА_2  проживали у с.Малинове, Станично-Луганського району, Луганської області та вона протягом 2016-2019 років, приблизно двічі на рік, перетинала КПВВ «Станиця Луганська», коли прямувала до м. Луганська та у зворотному напрямку. Натомість жодного разу не цікавилася у посадових осіб на КПВВ про порядок перенесення товарів, у тому числі грошових коштів, а отже й не була обізнана про суми грошових коштів, які можна переносити через КПВВ. Раніше від людей чула, що переносити можна до 10 000 доларів США. Після смерті сина у червні 2020 року, у м. Луганську залишилося його майно від підприємницької діяльності, тому вона 11 листопада 2020 року попрямувала до м. Луганська для подання заяви про вступ у спадщину. Друзі сина передали їй гроші від продажу сином техніки у сумі 6000 доларів США, які вона 13 листопада 2020 року разом з особистими речами переносила через КПВВ «Станиця Луганська» з м. Луганська до с.Малинове, Станично-Луганського району, Луганської області. Перетинаючи КПВВ вона запитала, де перевіряють речі та підійшла до двох чоловіків, які цим займалися. Вона одразу їм повідомила, що переносить гроші у сумі 6000 доларів США та пояснила їх походження від померлого сина. але належних документів щодо джерел походження цих грошей на день перетинання КПВВ вона не мала.Їй запропонували почекати, а потім склали протокол, вилучили гроші та пояснили, що треба буде сплатити штраф, а потім їй повернуть ці гроші. Після складання протоколу викликали двох понятих, які його підписали, а потім протокол підписала і вона. Копію протоколу вона також отримала. Не заперечує, що вона особисто будь-яких погоджень переміщення через КПВВ грошових коштів з представниками координаційного центру не здійснювала, бо не знала про таку необхідність, але вважала, що для цього достатньо було повідомити на КПВВ працівників ДФС, що вона і зробила.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
За приписами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції.
Диспозиція ч.1 ст.204-3 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції. 
Згідно пункту 2 наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2020 за N 666/34949, фізична особа може переміщувати готівкові кошти з: тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) на контрольовані Україною території у сумі, що не перевищує 50000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті, без підтверджувальних документів про їх походження, а також у сумі, що перевищує 50000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті, за умови погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства.
Обґрунтовуючи своє рішення про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.204-3КУпАП, суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові послався, як на докази, на показання самої ОСОБА_1 , які вона надала під час судового розгляду, а також на матеріали справи, які свідчать про те, що у ОСОБА_1 на КПВВ «Станиця Луганська» було виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти складає 170 940 гривні по курсу НБУ на 13 листопада 2020 року, які вона переміщувала з тимчасово окупованих територій у Луганській області на контрольовані Україною території у сумі, що перевищує 50 000 гривень в еквівалентній сумі в іноземній валюті, без погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства.
З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №342, складеного 13.11.2020 року стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.204-3 КУпАП (а.с.1-3), 13 листопада 2020 року о 13 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська», прямуючи з м. Луганська до с.Малинове, Станично-Луганського району, Луганської області, у пішому порядку у особистих речах здійснювала переміщення грошових коштів у розмірі 6 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти складає 170 940 гривні по курсу НБУ на 13 листопада 2020 року, що є порушенням п.2 наказу №52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей» Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, та цей факт не заперечується стороною захисту в апеляційній скарзі.
Вказані кошти були вилучені, перераховані посадовими особами УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області за участю двох понятих та у присутності самої ОСОБА_1 (а.с.4-7, 9) та передані на відповідальне зберігання першому заступнику начальника УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області Губіну С.М. (а.с.11,12), що спростовує твердження захисника про відсутність належних доказів вилучення посадовими особами ДФС у ОСОБА_1 саме 6000 доларів США.
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення №342 та долученого до нього протоколу вилучення грошових коштів вказують на особисте отримання їх копій ОСОБА_1 , в яких роз`яснюються її процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а отже слід визнати неспроможними твердження апелянта про порушення прав ОСОБА_1 на захист.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення №342 та оформлення матеріалів справи ОСОБА_1 надала пояснення щодо обставин вчиненого правопорушення та походження вилучених у неї грошових коштів у розмірі 6 000 доларів США, які їй дісталися від покійного сина після продажу майна (а.с.8). При цьому ОСОБА_1 зазначала про свою необізнаність з положеннями наказу №52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей» Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, та заборону переносити грошові кошти у сумі, що перевищують 50 000 грн. Проти цього не заперечувала ОСОБА_1 й під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Окрім того, в суді апеляційної інстанції було встановлено, що протягом 2016-2020 років ОСОБА_1 неодноразово перетинала КВПП «Станиця Луганська» у бік тимчасово неконтрольованої українською владою території м.Луганська та у зворотному напрямку, але жодного разу не виявила зацікавленості з`ясувати порядок переміщення через КПВВ товарів та грошових коштів, хоча мала таку можливість, але знехтувала цим. 
Отже, на переконання апеляційного суду, наведені обставини свідчить про відсутність у ОСОБА_1 мети погоджувати переміщення вилучених у неї грошових коштів у сумі 6000 доларів США через КПВВ із представниками координаційного центру, а тому факт відсутності у ОСОБА_1 такого погодження на час перетинання нею КПВВ 13 листопада 2020 року є доведеним судом першої інстанції.
Щодо оцінки наданих захисником апеляційному суду копій документів на підтвердження джерел походження вилучених у ОСОБА_1 грошових коштів, то слід дійти таких висновків. 
Суд апеляційної інстанції приймає як належні та допустимі докази копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 та свідоцтво про його смерть на підтвердження його родинних зв`язків із ОСОБА_1 , а також копії свідоцтва про реєстрацію та приналежність ОСОБА_2 великовантажного транспортного засобу – автонавантажувача 62-8 FD25FV300, оскільки вони відповідають визначених ст.251 КУпАП критеріям доказів. Натомість копії розписки від 15 травня 2020 року про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 автонавантажувача 62-8 FD25FV300 за 6000 доларів США викликає сумнів щодо її походження, а копії свідоцтва вказаного транспортного засобу за ОСОБА_3 , які складені нелегітимними органами т.зв «ЛНР» апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки не визнаються державними органами України, а тому у розумінні ст.251 КУпАП є допустимими доказами. 
Сам по собі факт підтвердження родинних відносин між ОСОБА_1 та її померлим сином ОСОБА_2 , а також наявність у останнього при житті великовантажного транспортного засобу – автонавантажувача 62-8 FD25FV300, не доводить джерел походження вилучених у ОСОБА_1 під час перетинання КПВВ грошових коштів у сумі 6000 доларів США. 
Щодо посилання захисника на необхідність допиту місцевим судом у якості свідків - понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були присутніми під час вилучення у ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 6 000 доларів США, та під час складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, то про це сторона захисту не клопотала ані у суді першої, ані апеляційної інстанцій, а отже відсутні підстави стверджувати про неповноту судового розгляду справи, про що вказує захисник у своїй апеляційній скарзі.
Натомість досліджені під час судового розгляду справи та перевірені апеляційним судом вищенаведені письмові докази є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП, які свідчать про порушення  ОСОБА_1  встановленого порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.
Отже, вказані обставини спростовують доводи апелянта про відсутність умислу ОСОБА_1 перенести грошові коштів у розмірі 6 000 доларів СШАбез погодження з координаційним центром, та про відсутність доказів вчинення нею даного правопорушення. У свою чергу стороною захисту не надано належних доказів на спростування висновків місцевого суду щодо встановлених обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, на чому наполягає захисник, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Факт відсутності у справі відомостей про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за таке саме правопорушення, на що посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності її вини у скоєному саме за ч.1 ст.204-3 КУпАП.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-3 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, у тому числі й похилий вік ОСОБА_1 , на що посилається захисник в поданій апеляційній скарзі. 
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Гамова В.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Біловодського районного суду Луганської області від 21 грудня 2020 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гамова Владислава Володимировича, поданої в інтересах  ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 21 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-3 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                        В.В. РУДЕНКО