УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №289/1003/20 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С. 
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 
на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області, ухвалене 15 жовтня 2020 року суддею Сіренко Н.С. у м. Радомишлі, 
у справі №289/1003/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду із позовом, у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № б/н від 10 грудня 2010 року, просило стягнути з останнього заборгованість станом на 31 березня 2020 року в сумі 135345,51грн, яка складається з: 4135,38 грн - заборгованість за кредитом; 131210,13грн - заборгованість по процентам за період з 10 грудня 2010 року по 29 квітня 2019 року та судові витрати.
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2020 року позов Банка задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором у розмірі 4135,38 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі представник Банка, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 10 грудня 2010 року по 29 квітня 2019 року у розмірі 131210,13 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Банка задовольнити. 
На його думку, суд безпідставно не врахував додану до позовної заяви довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», особисто підписану відповідачем разом з анкетою-заявою, яка містить умови нарахування та сплати процентів за користування кредитом.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом першої інстанції встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2010 року сторони уклали  кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій   ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.20).
До позовної заяви Банк додав виписку за договором № б/н станом на 15 квітня 2020 року (а.с.13-17), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на  ОСОБА_1  (а.с.18), довідку про видачу ОСОБА_1  кредитних карток (а.с.19), довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, підписану позичальником 28 грудня 2010 року, яка містить розмір процентної ставки - 2,5 % на місяць (а.с.21), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.22-47).
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком на обґрунтування своїх позовних вимог, розмір заборгованості відповідача за договором від 10 грудня 2010 року станом на 31 березня 2020 року складає 135345,51грн, з яких: 4135,38 грн - заборгованість за кредитом; 131210,13 грн - заборгованість по процентам за період з 10 грудня 2010 року по 29 квітня 2019 року.
З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, знімав та поповнював готівку, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом.
Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та безпідставності.
       Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. 
Посилання у апеляційній скарзі на те, що сторони у довідці про умови кредитування узгодили базову процентну ставку (2,5 % річних) на правильність ухваленого судом рішення не впливає, оскільки сплачені згідно розрахунку відповідачем проценти за підвищеною з 01 вересня 2014 року та з 01 квітня 2015 року у односторонньому порядку Банком ставкою 34,8% та 43,2% відповідно, є достатніми для погашення заборгованості за кредитом у цій частині відповідно до умов договору. 
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. 
Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у частині, яка переглядалась судом апеляційної інстанції, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2020 року  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 24 лютого 2021 року.