Провадження № 33/4820/49/21 
Справа № 677/1501/20 Головуючий в 1-й інстанції Вознюк Р. В. 
Категорія: ч.1 ст.130КУпАП Доповідач Кулеша Л. М. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2021 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Гапонова Є.О., Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Киричука С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року, –

в с т а н о в и л а:

Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок
За постановою суду, 21.10.2020 року приблизно о 21 год 40 хв. ОСОБА_1 , в м. Красилів, по вул. Ярослава Мудрого, керував транспортним засобом Seat д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, нечітка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився на місці зупинки та у медичному закладі у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із таким рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, або направити матеріали про адміністративне правопорушення для належного оформлення до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області.
Вважає, що під час проведення огляду його на стан сп`яніння,
працівником поліції було допущено грубе порушення порядку його проведення, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного
чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Крім того, не було роз`яснено порядку огляду з метою виявлення стану сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, та не було роз`яснено його прав, як особи, яка
притягається до адміністративної відповідальності. 
У поліцейських був відсутній алкотестер для проведення тесту на місці зупинки, при цьому жодних направлень
на огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарняному закладі не складалось та не вручалось, в матеріалах справи такі докази відсутні.
      Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно нього за ч. 1 ст.130 КУпАП, за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, так як у ньому не зазначено що правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, та невірно викладена суть адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції з`ясувавши що протокол про адміністративне правопорушення складено неправильно у відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, мав би направити матеріали для належного оформлення до Красилівського ВП ГУНПУ в Хмельницькій області.
Вважає, що місцевим судом не вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, зокрема не з`ясовано чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Апелянт зазначає, що доводи суду про те, що його вина підтверджується письмовими поясненнями свідків, не є належними доказами, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, крім того у протоколі про адміністративне правопорушення вказаний свідок - ОСОБА_2 , а в поясненні від 21.10.2020 р. - ОСОБА_2 , тому, з цих підстав, такий доказ має визнаватися судом недопустимим. 
Окрім того, місцевий суд, не в повній мірі, дослідив відео з нагрудної камери поліцейського, оскільки не надав оцінки тому, що протокол у справі про адміністративне правопорушення був не заповнений, коли його підписували свідки. На ньому чітко видно тільки записи у графі свідки чи потерпілі. Тобто свідки підписали даний протокол ще до його заповнення, тому протокол має визнаватися судом недопустимим доказом.
Інший примірник протоколу йому не вручався, так як працівники поліції отримали виклик на іншу подію.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про повне доведення вини ОСОБА_1 у скоєнні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.
Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №487769 від 21.10.2020 року слідує, що ОСОБА_1 в м.Красилів, по вул.Ярослава Мудрого, керував автомобілем «Seat», д.н.з. НОМЕР_2 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода,  від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому порядку,  в присутності двох свідків, відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена  ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
З пояснень свідків ОСОБА_2 (а.с.3) та ОСОБА_3 (а.с.2) слідує, що вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі і були присутніми при складанні протоколу.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції слідує, що він не заперечує дату та місце керування транспортним засобом, однак, працівники поліції не повідомили йому причину зупинки його транспортного засобу, не казали про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, та пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який був з ознаками використання, тому він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та вирішив поїхати в Красилівську ЦЛР. По приїзду, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, так як не був п`яним, а тому не було потреби у такій процедурі. Свідки були присутні лише в лікарні, але знаходилися на відстані від нього, протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції не складався у його присутність.
Допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що транспортний засіб, яким керував  ОСОБА_1  був зупинений на підставі п.10 ст.35 Закону України "Про національну поліцію" (зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні), та що він здійснив зупинку, в порушення ПДР, на пререхресті. ОСОБА_1 було повідомлено, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, на що, останній, пояснив, що випив пива та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у Красилівський ЦРЛ. Коли приїхали до Красилівської ЦРЛ, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в лікарні, в присутності двох свідків, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. На місці зупинки транспортного засобу огляд не проводився, так як не можливо було залучити двох свідків.
За показаннями свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції, він був зупинений працівниками поліції для засвідчення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього. Вказує, що нічого не пам`ятає, розписався в пустому протоколі.
Проте, до таких показань свідка ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки, із переглянутого відеозапису, в його присутності, вбачається, що він був біля Красилівської лікарні, коли поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що той відповідав, що не бачить сенсу, відмовився від дачі пояснень і від підпису протоколу.
Вказані показання свідка ОСОБА_2 спростовуються його поясненнями, які він давав на місці події і які узгоджуються з іншими доказами та доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.
Доводи апелянта про те, що йому не було роз`яснено порядку огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки і в медичному закладі,  не    було  роз`яснено його права, у поліцейських був відсутній алкотестер для проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, апеляційний суд розцінює, як намагання ОСОБА_1 , уникнути адміністративної відповідальності, оскільки на відеозаписі чітко видно, як ОСОБА_1 , не заперечуючи підозри працівників поліції, про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, погоджується на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі м.Красилів, в подальшому відмовляється.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. В останніх виникла підозра, що він перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. Поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння приладом Драгер і в медичному закладі, в присутності двох свідків, від чого він відмовився, також відмовився від підпису протоколу і давати пояснення.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують його вину, а зібрані докази в сукупності, лише підтверджують висновки суду про вчинення ним цього правопорушення.
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Накладене на  ОСОБА_1 , адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.289, ст.294 КУпАП, суддя- 

п о с т а н о в и л а:

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу– без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша