04.03.21
33/812/96/21
Справа №481/1715/20                 
Провадження № 33/812/96/21                            
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
04 березня 2021 року                                                                     м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання – Біляєвою В.М.,
за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1  на постанову, яку ухвалив Новобузький районний суд Миколаївської області під головуванням судді Васильченко Н.О. у приміщенні цього суду 05 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№416540 від 06 листопада 2020 р., який надійшов до Новобузького районного суду Миколаївської області, 06 листопада 2020 р. о 02 годині на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 60 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом SAMRO державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
  В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , не з`явився.
Постановою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 р.  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто з нього в дохід держави 454 грн. судового збору.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 частини 1 статті 247 КУпАП. 
Апелянт вважає, що постанова була винесена необ`єктивно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх обставин, що мають істотне значення по справі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№416540 від 06 листопада 2020 р. він був складений о 00:50 год., тоді як часом вчинення правопорушення зазначено 02:00 год., що свідчить про те, що протокол був складений співробітником поліції ще за 1 год. 10 хв. до самої події. Крім того, апелянт зазначає, що свідки  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  надали тільки свої письмові пояснення та в судовому засіданні допитані не були, тобто про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень не попереджались, а отже їхні свідчення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Також апелянт зазначає, що відеофіксація правопорушення, як доказ, не може вважатися належним та допустимим, оскільки у вищевказаному протоколі не вказано, яким засобом технічної фіксації (марка, модель, дата проходження повірки і т. ін..) він здійснювався. До того ж, ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за місцем зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів і, відповідно, він не доставлявся до медичного закладу з цією ж метою. Крім іншого апелянт зазначає, що в постанові суду першої інстанції вказано, що він в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча завчасно був повідомлений про слухання справи. Однак, 04 лютого 2021 р. він особисто подав до суду заяву про перенесення розгляду справи, долучивши до неї причини поважності такого перенесення, а саме - направлення на 05 лютого 2021 р. сімейного лікаря на обстеження до Миколаївської обласної клінічної лікарні, але суд не взяв цього до уваги та розглянув справу у його відсутність, що є порушенням приписів статті 268 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав. 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
       Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону. 
       Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила)). 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Аналогічні вимоги містить Інструкція Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015  р. № 1452/735 (далі – Інструкція)
Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД№416540 від 06 листопада 2020 р., 06 листопада 2020 р. о 02 годині на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 60 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом SAMRO державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.
Факт достовірності викладених у протоколі відомостей та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджено підписами свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наявними в протоколі про адміністративне правопорушення №416540 від 06 листопада 2020 р. та їх поясненнями, що є у матеріалах справи. Протокол підписано свідками без застережень. У протоколі також наявний підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , та відсутні його пояснення та заперечення. 
       Відмова водія  ОСОБА_1  від проходження огляду, крім протоколу, також підтверджується відеозаписами із нагрудної камери працівника поліції, на яких зафіксовано як  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного пристрою, так і у медичному закладі.
       Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
        ОСОБА_1  таким правом не скористався, протокол про адміністративне правопорушення підписав, але письмові пояснення по суті порушення не надав.
       За такого апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 416540 від 06 листопада 2020 року стосовно  ОСОБА_1  складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Тобто дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи, встановлено, що  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку.
Таким чином, сукупністю проаналізованих доказів підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За такого доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються.
Так, апеляційний суд не приймає до уваги посилання в апеляційний скарзі на те, що згідно тексту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№416540 від 06 листопада 2020 р. він був складений о 00:50 год., тоді як часом вчинення правопорушення ОСОБА_1 зазначена 02:00 год., тобто зазначений протокол був складений співробітником поліції ще за 1 год. 10 хв. до самої події.  
Згідно відеозаписів з бодікамери поліцейського автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 06 листопада 2020 року о 00:44, тоді як протокол про адміністративне правопорушення серії БД№416540 від 06 листопада 2020 р. складався біля 2:00 годині.
Таке свідчить про допущену працівником поліції технічну описку щодо часу складання протоколу про адміністративне правопорушення та часу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не впливає на законність протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№416540 від 06 листопада 2020 р. До того ж самі фактичні обставини стосовно зупинки працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням вночі 06 листопада 2020 року та складання ними протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього ОСОБА_1 не оспорюється. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом не були опитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підписали протокол про адміністративне правопорушення. Так, будь-яких клопотань про надання пояснень у суді цими свідками від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надходило, а тому у суду не було підстав для їх виклику. При цьому факт складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№416540 в їх присутності останнім не заперечується, що також підтверджується їхніми підписами в протоколі. 
Також, на думку апелянта, наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки йому не було запропоновано проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також у закладі охорони здоров`я.
Таке твердження є помилковим і спростовується записом з відеокамери поліцейського, на якому зафіксовано, що працівником поліції пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, так і в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився (файл 20201106080423000123, час запису 1:24-1:29). Ці ж обставини підтверджені підписами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протоколі серії БД№416540.
       Щодо аргументів апелянта про розгляд судом першої інстанції справи у його відсутність, то апеляційний суд виходить з наступного.
       У частині 1 статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
       Як вбачається з матеріалів справи, суддею Новобузького районного суду Миколаївської області було призначено розгляд на 24 січня 2021 року. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явилася, поштове відправлення з судовою повісткою повернулося з відміткою поштового відділення про невручення через відсутність адресата (а.с. 12). Вдруге справу було призначено на 05 лютого 2021 року.  ОСОБА_1  до суду не з`явився, подав 04 лютого 2021 року заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку із тим, що 04 лютого 2021  року його направили на обстеження до кардіолога в м. Миколаїв (а.с. 14).
       Не погоджуючись із заявою про перенесення розгляду справи, суд, врахувавши те, що по даній справі спливає тримісячний термін, який передбачає можливість накладення адміністративного стягнення в разі визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суд визнав такі дії ОСОБА_1 спробою уникнути відповідальності та вважав за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
       Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, оскільки вважає, що надане особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як доказ неможливості бути присутнім 05 лютого 2021 року в судовому засіданні електронне направлення лікаря (інформаційна довідка) від 04 лютого 2021 року не підтверджує такі обставини, тому що в ньому відсутня дата прийому у лікаря та його терміновість, а навпаки зазначено про плановий характер направлення (а.с. 15). 
       Щодо посилань апелянта на те, що відеозаписи з нагрудної відеокамери поліцейського є неналежним доказом через відсутність у вищевказаному протоколі відомостей, яким засобом технічної фіксації (марка, модель, дата проходження повірки і т. ін..) він здійснювався, то вони є хибними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД№416540 вказаний номер боді-камери, з якої проводилась фіксація складання протоколу – 4091.
       Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду Т.М. Базовкіна