УХВАЛА
31 березня 2021 року 
м. Київ
справа №809/166/17
адміністративне провадження №К/9901/34934/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В.М.,
суддів: Стеценка С.Г., Чиркіна С.М.
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про направлення за встановленою юрисдикцією справи №809/166/17 за його позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив "Радислав", Виконавчий комітет Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Новекс Дім", про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив:
1.1 визнати протиправними дії відповідача щодо реєстрації декларацій №ІФ0833131200750 від 30 квітня 2013 року про початок будівельних робіт та №ІФ143131610686 від 10 червня 2013 року про готовність об`єкта до експлуатації щодо малоповерхового житлового комплексу по АДРЕСА_1 ; 
1.2 зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України скасувати та анулювати реєстрацію вказаних декларацій №ІФ0833131200750 від 30 квітня             2013 року та №ІФ143131610686 від 10 червня 2013 року.
2. Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 31 жовтня      2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року в задоволенні позову відмовив.
2.1 Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що визнання протиправними дій відповідача щодо реєстрації декларацій №ІФ0833131200750 від 30 квітня 2013 року про початок будівельних робіт та №ІФ143131610686 від 10 червня 2013 року про готовність об`єкта до експлуатації щодо малоповерхового житлового комплексу по АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача скасувати і анулювати реєстрацію вказаних декларацій №ІФ0833131200750 від 30 квітня 2013 року та №ІФ143131610686 від 10 червня 2013 року, не може відновити порушених прав позивача на об`єкт нерухомого майна, оскільки наведені дії суб`єкта владних повноважень жодних чином не можуть зобов`язати сторони належно виконати договірні зобов`язання з окремих видів будівельних робіт в об`єкті інвестування. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.
Верховний Суд постановою від 4 березня 2021 року скасував постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, а провадження у цій справі закрив. Роз`яснив позивачу, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства та що він має право протягом десяти днів з дня отримання ними цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
22 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява позивача, у якій він висловив прохання направити цю справу за встановленою юрисдикцією.
Вирішуючи питання про передачу справи №809/166/17 до суду належної  юрисдикції за вказаною вище заявою позивачів Верховний Суд керується положеннями частини третьої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у якій передбачено, що у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів визначає Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України).
За загальним правилом відповідно до статті 27 ЦПК України позов пред`являється до суду за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.
Разом із цим відповідно до положень статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Як убачається з матеріалів справи заявлені позовні вимоги спрямовані на захист порушених, на думку позивача, його прав як власника, у зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань сторін за договором №107 про участь у Фонді фінансування будівництва від 25 липня 2008 року. Спірний об`єкт знаходиться в с. Угринів, Тисменицького району, Івано-Франківської області.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вказаної заяви та направлення справи до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, юрисдикція якого розповсюджується на територію, де знаходиться об`єкт нерухомості.
Керуючись статтями 354, 355, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд.
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про направлення за встановленою юрисдикцією справи №809/166/17 задовольнити.
Справу №809/166/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив "Радислав", Виконавчий комітет Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Новекс Дім", про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії передати до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.
Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                В.М. Шарапа 
Судді                                                                                                                              С.Г. Стеценко
                                                                                                                                    С.М. Чиркін