ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

01 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/8045/20
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/202/21, 22-ц/4823/203/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В., 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне підприємство «Дослідне господарство «Івківці» Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Івківці» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2020 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Івківці» Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України про скасування наказу про догану, -
місце ухвалення судових рішень – м. Чернігів,
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції – 05 листопада 2020 року.
                                      У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ДП «ДГ  «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААНУ, в якому просила скасувати наказ від 04 вересня 2020 року № 6 «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».
У мотивування заявлених вимог зазначала, що працює на підприємстві головним бухгалтером. Наказом НААНУ від 06 травня 2020 року її було призначено в.о. директора ДП «ДГ  «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла» до призначення керівника у встановленому законом порядку. 02 липня 2020 року їй на телефон надійшло фото наказу НААНУ від 01 липня 2020 року про відсторонення її від виконання обов`язків в.о. директора ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла» з 01 липня 2020 року на час проведення службового розслідування з одночасним покладенням виконання обов`язків на заступника директора ОСОБА_2 20 серпня 2020 року відбувався конкурс на заміщення вакантної посади директора ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М.Ремесла», за результатами якого на підставі рішення конкурсної комісії переможцем визнано  ОСОБА_3 та видано наказ від 26 серпня 2020 року про призначення останнього з 27 серпня 2020 року на посаду директора ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААНУ». 
Указувала, що 02 вересня 2020 року ОСОБА_3 без дозволу слідчого  видав наказ про перевезення арештованого врожаю 2020 року з території підприємства до приватного сектору ТОВ «Елеватор Агро», не надавши їй, як головному бухгалтеру, документів щодо правомірності переміщення зерна. 04 вересня 2020 року без дотримання процедури накладення дисциплінарного стягнення представники відповідача вручили їй наказ про оголошення догани за неодноразове порушення трудової дисципліни і безвідповідальне ставлення до вказівок директора, зокрема, указувалось про відсутність на робочому місці 31 серпня та 02 вересня 2020 року.
Позивачка стверджувала, що виданий відносно неї наказ про оголошення догани є протиправним, посилаючись на те, що з 31 серпня по 04 вересня 2020 року жодних вказівок від керівництва не отримувала, 31 серпня 2020 року перебувала у Деснянському районному суді м. Чернігова у справі за її позовом про скасування наказу НААНУ про відсторонення від роботи. Дії керівника, на думку заявниці, є упередженими щодо неї, оскільки вона намагалась зупинити незаконне переміщення арештованого врожаю, відносно якого давала особисте зобов`язання слідчому щодо збереження зерна на території підприємства. 
Рішенням від 03 листопада 2020 року Деснянський районний суд м. Чернігова позов задовольнив. Визнав незаконним та скасував наказ ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААНУ» від 04 вересня 2020 року № 6 «Про оголошення догани ОСОБА_1 ». Вирішив питання розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням від 01 грудня 2020 року Деснянський районний суд м. Чернігова стягнув з ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М.Ремесла НААНУ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
В апеляційній скарзі ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААНУ», вважаючи судові рішення незаконними, необґрунтованими та посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2020 року та додаткове рішення цього суду від 01 грудня 2020 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до помилковості висновку суду першої інстанції про непідтвердження факту відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 31 серпня 2020 року, оскільки заявниця, звернувшись до суду з цим позовом, зазначила, що була відсутня на роботі з поважних, на її думку, підстав.
Представник відповідача указує, що факт своєї відсутності на роботі 02 вересня 2020 року позивачка також особисто визнала, виклавши при цьому поважні, на її погляд, причини – подання заяви в поліцію та надання з цього приводу відповідних пояснень. Отже, враховуючи приписи ч.ч. 1, 2 ст. 174, ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини щодо відсутності позивачки на роботі 31 серпня та 02 вересня 2020 року є доведеними і доказуванню не підлягають.  
Посилається на те, що районним судом залишено поза увагою недотримання ОСОБА_1 вимог ст. 49 ЦПК України щодо порядку подання заяви про зміну підстав позову, яка була зроблена в усній формі після отримання відзиву на позовну заяву. 
Звертає увагу на те, що показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також протоколом судового засідання Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 серпня 2020 року у цивільній справі № 750/5536/20, під час якого ОСОБА_1 була відсутня, підтверджується відсутність позивачки 31 серпня 2020 року на роботі без поважних причин, що є порушенням трудової дисципліни та беззаперечною підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, наданими позивачкою письмовими доказами достовірно підтверджується, що ОСОБА_1 у період часу з 10 по 14 год 02 вересня 2020 року заяв до поліції та пояснень не подавала, це відбувалось того ж дня у вечірній час, її відсутність на роботі указаної дати без поважних причин узгоджується також і з показами свідків. 
Не погоджується з висновком районного суду про недоведеність безвідповідального ставлення ОСОБА_1 до вказівок директора, оскільки доповідною запискою заступника директора Лещенко І.М. від 02 вересня 2020 року підтверджується неподання позивачкою фінансової звітності, що є її прямими посадовими обов`язками, а поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується підготовка та подання такої звітності іншими працівниками підприємства. Вважає, що при розгляді питання про порушення позивачкою трудової дисципліни та застосування до неї дисциплінарного стягнення були повністю дотримані положення ст. 149 КЗпП України, зокрема, ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення щодо її відсутності на робочому місці, а при обранні виду стягнення було враховано попередню роботу позивачки на підприємстві та ступінь тяжкості вчинених проступків. 
Заперечує проти стягнення на користь позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн, оскільки при зверненні з позовом ОСОБА_1 зазначила, що такі витрати становитимуть 4 000 грн. Указує, що відповідачу не було надано доказів здійснення витрат, зокрема: розрахунків та детального опису виконаних адвокатом робіт.
У письмових поясненнях, наданих відповідно до ст. 43, ч. 5 ст. 174 ЦПК України, ОСОБА_1 зазначає, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2020 року та додаткове рішення від 01 грудня 2020 року є законними та обґрунтованими. 
Указує, що відповідачем не доведений належними доказами факт вчинення нею дисциплінарних проступків. Крім того, саме роботодавець повинен доводити, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення трудового законодавства, що узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 04 березня 2020 року у справі № 503/1691/18 та від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17.
Звертає увагу на те, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу нею буди надані всі необхідні письмові докази, а саме, копія договору про надання правової допомоги та додаткової угоди, розрахунок оплати послуг адвоката та відповідні квитанції про сплату гонорару.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу про оголошення догани, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний наказ не містить будь-якого роз`яснення чи посилання, якими саме діями позивачка порушила трудову дисципліну, та які обов`язки, визначені посадовою інструкцією, не виконувала. Районний суд констатував, що сам акт про відсутність на робочому місці від 31 серпня 2020 року не підтверджує факту відсутності позивачки на роботі протягом певного часу, а містить лише посилання на повідомлення останньою директора про те, що вона буде відсутня на роботі цього дня у зв`язку з перебуванням у судовому засіданні Деснянського районного суду м. Чернігова. Суд указав, що відповідачем не було надано посадову інструкцію головного бухгалтера, що унеможливлює висновок про виконання/невиконання нею посадових обов`язків.
Задовольняючи частково заяву про відшкодування на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції урахував складність справи, витрачений адвокатом Карпенком В.К. час на складання позовної заяви, а також час, витрачений адвокатом Єрошовим Р.В. на складання заяви про виклик свідків та участь у судових засіданнях.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, що ОСОБА_1 на час подання позову обіймала посаду головного бухгалтера ДП «ДГ «Івківці», що не заперечується учасниками справи.
Наказом НААНУ «Про покладення виконання обов`язків» від 06 травня 2020 року № 169-К у зв`язку зі смертю директора ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААНУ» ОСОБА_7 виконуючою обов`язків директора призначено головного бухгалтера підприємства ОСОБА_1 з 06 травня 2020 року до призначення керівника у встановленому законом порядку (а.с. 9).
Наказом НААНУ «Про відсторонення від виконання обов`язків» від 01 липня 2020 року № 252-К ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків виконуючої обов`язків директора ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААНУ» з 01 липня 2020 року на час проведення службового розслідування. Виконання обов`язків директора ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААНУ» на час відсторонення від посади ОСОБА_1 покладено на заступника директора ОСОБА_2 (а.с. 10). 
Іншим наказом НААНУ від 26 серпня 2020 року  № 314-К ОСОБА_3 з 27 серпня 2020 року призначено на посаду директора ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААНУ». Підстава: протокол № 3 засідання Конкурсної Комісії на посаду директора ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М.Ремесла НААНУ» від 20 серпня 2020 року та контракт від 25 серпня 2020 року (а.с. 60).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААНУ» з 27 серпня 2020 року значиться ОСОБА_3 (а.с. 61-63).
31 серпня 2020 року комісією у складі заступника директора Лещенко І.М., головного енергетика ОСОБА_8 та особи, уповноваженої від трудового колективу, ОСОБА_5 було складено акт № 2 про відсутність головного бухгалтера ОСОБА_1 на робочому місці, у якому зазначено, що ОСОБА_1 28 серпня 2020 року повідомила директора про те, що вона буде відсутня на робочому місці 31 серпня 2020 року у зв`язку з перебуванням на засіданні Деснянського районного суду м. Чернігова на 9 год 30 хв., де вона є позивачем (а.с. 29).
02 вересня 2020 року заступником директора ОСОБА_2 на ім`я директора ДП «ДГ «Івківці» ОСОБА_3 подано доповідну записку № 1 про порушення трудової дисципліни (а.с. 64), у якій було доведено до відома, що головний бухгалтер підприємства ОСОБА_1 протягом 8 днів (з 27 серпня 2020 року по 03 серпня 2020 року) не знаходиться на своєму робочому місці і не виконує свої прямі обов`язки, чим перешкоджає роботі підприємства. Підготовка звітності належить до прямих обов`язків ОСОБА_1 . Квартальну звітність до НААНУ, яка повинна бути подана до 01 вересня 2020 року, була здана головним економістом ОСОБА_5 , про що свідчить переписка у корпоративній пошті з працівником НААНУ ОСОБА_9 . Також головний бухгалтер ОСОБА_1 не подала статистичну звітність 37-сг, 21-заг, 21-сг, № 1 – заборгованість ЖКГ, № 2 – інвестиції (строки подання до 02 вересня 2020 року включно). На численні прохання з`явитися на робоче місце та зайнятися своїми прямими обов`язками ОСОБА_1 було проігноровано, замість цього вона збирала біля вагової у с. Івківці незрозумілі акції та перешкоджала роботі працівників біля зібраного урожаю.
Результати відповідного службового розслідування у матеріалах даної цивільної справи відсутні.
02 вересня 2020 року комісією у складі заступника директора Лещенко І.М., головного економіста ОСОБА_5 та бухгалтера ОСОБА_6 було складено акт № 3 про відсутність головного бухгалтера підприємства ОСОБА_1 на робочому місці в конторі господарства та на території підприємства з 10 до 14 год. У акті зазначено, що ввечері вона з`явилася на території вагової, організувала незрозумілі акції, заважала робочому процесу, що свідчить про те, що вона не відстоює інтереси державного підприємства, не займається своїми прямими обов`язками, не виконує розпорядження директора (а.с. 31).
Комісією у складі посадових осіб ДП «ДГ «Івківці» та адвоката Дорошенко С.І. пропонувалось ОСОБА_1 надати пояснення з приводу відсутності її на робочому місці 31 серпня та 02 вересня 2020 року, проте від дачі пояснень остання відмовилася, про що були складені відповідні акти №№ 4, 5  від 04 вересня 2020 року (а.с. 30, 32).
Наказом директора ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М.Ремесла НААНУ» від 04 вересня 2020 року № 6 позивачці оголошено догану наступного змісту: «ОГОЛОСИТИ ДОГАНУ: ОСОБА_1 за неодноразове порушення трудової дисципліни і безвідповідальне ставлення до вказівок директора». Підстава: доповідна записка заступника директора ОСОБА_2 від 02 вересня 2020 року, акти про відсутність на робочому місці  від 31 серпня 2020 року та  від 02 вересня 2020 року № 3, акти про відмову надати пояснення № 4 та № 5 (а.с. 28). 
Актом від 04 вересня 2020 року засвідчено, що ознайомитися з наказом про оголошення догани ОСОБА_1 відмовилася в присутності працівників підприємства (а.с. 33).  
Звернувшись з позовом про скасування наказу про догану, ОСОБА_1 посилалася на недотримання відповідачем процедури накладення дисциплінарного стягнення та протиправність оспорюваного наказу, оскільки її відсутність на роботі 31 серпня та 02 вересня 2020 року відбувалася з поважних причин, указуючи, що жодних вказівок директора з 31 серпня по 04 вересня 2020 року вона не отримувала.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Положення ст. 139 КЗпП України передбачають обов`язки працівників працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.
Відповідно до ст.ст. 147-149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року роз`яснено, що судам необхідно з`ясувати, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені  статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. 
Відповідно до положень ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам законодавства та встановленим фактичним обставинам справи, оскільки відповідачем не було надано належних у контексті ст.ст. 76-80 ЦПК України доказів, які б достатнім чином підтверджували неодноразове порушення позивачкою трудової дисципліни та безвідповідальне ставлення до вказівок директора.
Верховний Суд у своїй постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 чітко роз`яснив, що необхідно указувати у наказі про оголошення догани, зокрема, визнаючи незаконним наказ про оголошення догани, суд дійшов висновку, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення не відповідав вимогам трудового законодавства, оскільки у ньому не було зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягало порушення працівником трудових обов`язків. Отже, у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ про оголошення догани ОСОБА_1 від 04 вересня 2020 року не містить будь-якого роз`яснення чи посилання, коли (якого числа або у який період часу) та якими конкретно діями позивачка порушила трудову дисципліну та які, визначені посадовою інструкцією, обов`язки не виконувала.
Підставою для оголошення ОСОБА_1 догани за неодноразове порушення трудової дисципліни і безвідповідальне ставлення до вказівок директора стали доповідна записка заступника директора ОСОБА_2 від 02 вересня 2020 року, акти про відсутність на робочому місці  від 31 серпня 2020 року та від 02 вересня 2020 року, а також акти про відмову надати пояснення (а.с. 28).  
Разом з тим, з огляду на викладене відповідачем у оспорюваному наказі формулювання скоєного ОСОБА_1 проступку, яке зазначено як «неодноразове порушення трудової дисципліни і безвідповідальне ставлення до вказівок директора», до наказу про оголошення догани відповідач міг додати будь-які доповідні записки, будь-якого змісту і будь-якої дати, оскільки жодних конкретних обставин порушення ОСОБА_1 вимог трудової дисципліни наказ про оголошення догани не містить.  
Самі по собі доповідні записки та акти про відсутність на робочому місці не можуть підміняти зміст наказу про дисциплінарне стягнення, оскільки саме у наказі про оголошення догани відповідач мав указати на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування до позивачки заходу дисциплінарного стягнення.
Апеляційний суд погоджується також з висновком районного суду про те, що доповідна записка заступника директора Лещенко І.М. від 02 вересня 2020 року не доводить невиконання ОСОБА_1 обов`язків головного бухгалтера та здійснення нею перешкод в роботі підприємства, оскільки посадова інструкція головного бухгалтера з визначеними посадовими обов`язками ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду відповідачем надана не була. 
Жодний зі складених працівниками підприємства актів на підтвердження винної поведінки ОСОБА_1 за правилами внутрішнього діловодства відповідачем не зареєстрований. Інформація про проведення внутрішнього службового розслідування за доповідною запискою заступника директора від 02 вересня 2020 року у матеріалах даної цивільної справи відсутня. Відмова ОСОБА_1 від дачі пояснень з приводу доповідної записки заступника директора ОСОБА_2 від 02 вересня 2020 року не свідчить про її згоду з викладеними в ній обставинами і не звільняє роботодавця від належного проведення службового розслідування з обов`язковою фіксацією виявлених порушень з посиланням на відповідні пункти посадової інструкції або Правил внутрішнього трудового розпорядку.
За поясненнями свідка ОСОБА_10 квартальна звітність до НААНУ була подана підприємством до 01 вересня 2020 року, тобто вчасно. Беззаперечних доказів не подання головним бухгалтером ОСОБА_1 у встановлені строки статистичної звітності 37-сг, 21-заг, 21-сг, № 1 – заборгованість ЖКГ, № 2 – інвестиції відповідачем не надано. Посилання ДП «ДГ «Івківці» у апеляційній скарзі на те, що підготовку фінансової звітності здійснювала головний економіст підприємства ОСОБА_5 , а підписував електронним цифровим підписом директор підприємства ОСОБА_3 , як за себе, так і за головного бухгалтера ОСОБА_1 , не свідчить про невиконання позивачкою обов`язків головного бухгалтера.
Оцінюючи наявні у справі докази, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам акт про відсутність на робочому місці від 31 серпня 2020 року не підтверджує факту відсутності позивачки на роботі протягом певного часу, а містить лише посилання на повідомлення останньою 28 серпня 2020 року директора підприємства про те, що вона буде відсутня на робочому місці 31 серпня 2020 року у зв`язку з перебуванням на засіданні в Деснянському районному суді м. Чернігова.
Доводи апеляційної скарги про те, що поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також протоколом судового засідання від 31 серпня 2020 року у цивільній справі № 750/5536/20 підтверджується факт відсутності позивачки 31 серпня 2020 року на роботі без поважних причин, що є порушенням трудової дисципліни та підставою для її притягнення до дисциплінарної відповідальності, не приймаються до уваги колегії суддів, оскільки певні обставини справи, зокрема, відсутність на робочому місці за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування (письмовими доказами) і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Зокрема, табелі обліку робочого часу на підприємстві за серпень-вересень 2020 року ДП «ДГ «Івківці» суду не надано, а отже апеляційний суд позбавлений можливості достеменно встановити, як саме і чи взагалі табелювалась відсутність ОСОБА_1 на робочому місці відповідачем 31 серпня та 02 вересня 2020 року. При цьому суд виходить також з того, що з матеріалів справи очевидно вбачається існування між сторонами конфлікту і поза межами цієї цивільної справи, що зумовило інші цивільні та кримінальні провадження.  
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання в наказі на ту обставину, що ОСОБА_1 неодноразово порушила трудову дисципліну, а також безвідповідально ставиться до вказівок директора, наявними у справі доказами не доведено, факти вчинення позивачкою дій з неодноразовим порушенням трудової дисципліни відповідачем у оспорюваному наказі не конкретизовано і не визначено беззаперечно, в чому порушення трудового законодавства/правил внутрішнього трудового розпорядку полягали. 
Таким чином, викладені у наказі про оголошення догани від 04 вересня 2020 року відомості щодо допущених ОСОБА_1 порушень носять формальний характер, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для скасування наказу.
Перевіривши доводи апеляційної скарги про необґрунтоване стягнення додатковим рішенням суду на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн, апеляційний суд виходить з наступного.
Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 УЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з приписами ч.ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України», пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України», пункт 80 рішення у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За умовами укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Карпенком В.К. договору про надання правової допомоги № 428-Ц від 09 вересня 2020 року адвокат зобов`язувався підготувати до суду позовну заяву про скасування наказу ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М.Ремесла НААНУ» від 04 вересня 2020 року. За домовленістю сторін гонорар адвоката за вчинення указаних дій складає фіксований розмір та становить 3 000 грн, який має бути сплачено в день підписання та подання позову (а.с. 133).
Актом про надання послуг адвокатом від 14 вересня 2020 року підтверджується факт підготовки позовної заяви ОСОБА_1 , на що було витрачено 3 год (а.с. 134), а сплата позивачкою визначеного договором гонорару у розмірі 3 000 грн підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 6 від 14 вересня 2020 року (а.с. 132).
Представництво інтересів позивачки у суді першої інстанції адвокат Єрашов Р.В. здійснював на підставі ордеру серії ЧН № 108655 від 09 жовтня 2020 року (а.с. 43), договору про надання правової допомоги від 21 вересня 2020 року (а.с. 125-127) та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 21 вересня 2020 року (а.с. 128).
Згідно з умовами додаткової угоди клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги у зв`язку із розглядом цивільної справи № 750/8045/20 у Деснянському районному суді м. Чернігова з розрахунку одна година роботи адвоката становить 1 000 грн. Роботою (послугами), що підлягають оплаті є консультації, складання заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань, складання та направлення адвокатських запитів, інших документів правового характеру, участь у судових засіданнях під час розгляду справи.  
03 листопада 2020 року ОСОБА_1 було сплачено адвокату Єрашову Р.В. 5 000 грн за надання правової допомоги за договором від 21 вересня 2020 року, про що свідчить квитанція від 03 листопада 2020 року (а.с. 131).
На підтвердження вказаної суми коштів, сплачених позивачкою за отримані правові послуги, у матеріалах справи наявний розрахунок оплати роботи (послуг) адвоката за надання правової допомоги від 03 листопада 2020 року, за яким усього було витрачено 5 робочих годин на загальну суму 5 000 грн (а.с. 129-130), а саме, надання консультації з вивчення документів – 30 хв.; складання заяви про виклик свідків – 30 хв.; участь у судових засіданнях – 4 год.
Із протоколів судового засідання вбачається, що адвокат Єрашов Р.В. брав участь у судових засіданнях 28 жовтня та 03 листопада 2020 року загальною тривалістю 4 год 50 хв. (а.с. 92-95, 106-108).
Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені процесуальні норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимоги сторони позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки вони підтверджені належними доказами у відповідності до приписів ст.ст. 76-81 ЦПК України.
На думку апеляційного суду, понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, визначені згідно з умовами договорів про надання правових послуг та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, і з урахуванням співмірності наданих адвокатами послуг зі складністю справи та її значенням для сторони, витраченого на складання позовної заяви та заяви про виклик свідків часу, участі адвоката Єрашова Р.В. у судових засіданнях, суд першої інстанції на законних підставах стягнув на користь ОСОБА_1 6 000 грн витрат на правову допомогу. До того ж, саме такий розмір витрат на професійну допомогу адвоката указувала у позовній заяві ОСОБА_1 , як такий, що очікує понести під час розгляду справи. 
Клопотань про зменшення розміру витрат на правову допомогу під час розгляду справи від відповідача не надходило, будь-яких належних та допустимих доказів неспівмірності заявлених позивачкою судових витрат відповідачем також не надано.
Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги  не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування  відсутні.           
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Івківці» Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2020 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 01 березня 2021 року.

Головуюча:                                              Судді: