ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3501/19                                                            Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                      Федотова І.В., Коротких А.Ю.
          за участю секретаря                                                           Ковтун К.В.          
                                                  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року за заявою приватного виконавця Бурмаги Євгена Анатолійовича про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 60073509 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, 

                                                  В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець Бурмага Євген Анатолійович звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з заявою про зміну сторони виконавчого провадження, в якій просив замінити сторону виконавчого провадження ВП №60073509 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а саме:вибулого боржника ОСОБА_3 на нового - ОСОБА_1 .
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року заяву приватного виконавця задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження ВП №60073509 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а саме:вибулого боржника ОСОБА_3 на нового - ОСОБА_1 . 
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 205, 379 КАС України  було  здiйснено  розгляд  заяви за вiдсутностi  боржникiв, які не були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.  Також апелянт зазначив, що у виконавчому написі нотаріуса №4360, виданого 17.12.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., боржником являється ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 , а нерухоме майно, яке підлягає стягненню не відповідає характеристикам нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , тому виконавчий напис не розповсюджує свою дію та не має правових наслідків для ОСОБА_1 
12.01.2021 року на адресу суду від приватного виконавця Бурмаги Євгена Анатолійовича надійшла заява про оголошення перерви та продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу. В обгрунтування заяви зазначено, що ухвала приватним виконавцем було отримана лише 05.01.2021 року. У зв`язку з тим, що з 07 по 10 січня 2021 року були вихідні дні, у приватного виконавця було недостатньо часу для підготовки відзиву на апеляційну скаргу.
Враховуючи те, судове засідання призначене на 13.01.2021 року, а копію ухвали було отримано приватним виконавцем 05.01.2021 року, тобто за 8 днів до судового засідання, колегія суддів вважає, що останній був повідомлений завчасно та у нього було достатньо часу для надання візиву на апеляційну скаргу та прибуття до суду для надання  відповідних усних пояснень.
З огляду на викладені обставини колегія суддів порадившись на місці дійшла висновку про відсутність підстав для оголошення перерви у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 379 КАС України в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
          Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
          Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
          Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
          Процесуальне законодавство містить норми тільки щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, яка розрахована на випадок, коли сторона виконавчого провадження вибуває з відповідного матеріального правовідношення, до якого натомість вступає правонаступник цієї сторони.
          При цьому процесуальним законодавством не враховано, що у певних випадках до матеріального правовідношення може вступити інша особа як боржник, хоч сторона виконавчого провадження з цього правовідношення і не вибуває.
          Згідно статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
          Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
           В даному випадку, як було встановлено судом першої інстанції, згідно з іпотечним договором № 04/І-241 від 18.08.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудкою Г.І., 17.12.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. вчинено виконавчий напис № 4360 щодо звернення стягнення на житловий будинок, жилою площею 302,3 кв.м., загальною площею 508,2 кв.м., а також споруди Б, Б'' споруди №№1-10; та земельну ділянку площею 0,3003 га, на якій розташований вищевказаний будинок, кадастровий номер 7124985200:02:002:0001.
          Відповідно до вказаних вище іпотечного договору та виконавчого напису майно належить ОСОБА_3 та передане в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 1189 від 18.08.2005 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", стягувачем є Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк".
          Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 181122594 від 16.09.2019 року у Державному реєстрі Іпотек 11.08.2009 року за реєстраційним номером 2303553 зареєстровано обтяження на житловий будинок, позначений в технічній документації на плані присадибної ділянки літ. "А-2" з мансардою та басейном, цегляний, загальною площею 508,2 кв.м., житловою площею 302,3 кв.м., має господарські будівлі та споруди: гараж під літ. "Б" цегляний, огорожа під № 1-5, свердловина під № 6, зливна яма під № 8-10, літня кухня під літ. "Б", басейн під № 7 за адресою: АДРЕСА_1 , тип обтяження - іпотека, підстава - договір про внесення змін до іпотечного договору № 1807 від 11.08.2009 року.
          В подальшому, згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24.12.2010 року у справі № 2-180/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" про розподіл майна подружжя, зокрема, виділено ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 2 251 750 грн 00 коп., який придбаний ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у кредит у відповідності до кредитного договору іпотеки № 04/І-241 від 18.08.2005 року, земельну ділянку площею 0,3003 га, кадастровий номер 7124985200:02:002:0001.
          Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 181122594 від 16.09.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 425746271249 наявний запис про об`єкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого згідно з записом про право власності № 6598867 від 01.08.2014 року є ОСОБА_1 .
          Колегія суддів зазначає, що зазначене майно (житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) є предметом іпотеки, на яке звернено стягнення відповідно до виконавчого напису № 4360.
          Враховуючи те, що предмет іпотеки, на яке звернено стягнення відповідно до виконавчого напису № 4360 у відповідності до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24.12.2010 року у справі № 2-180/2010 на даний час на праві власності належить саме ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження ВП № 60073509 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а саме: вибулого боржника ОСОБА_3  на нового - ОСОБА_1 .
          Доводи апеляційної скарги про те, що заміна боржника у виконавчому провадженні є незаконною не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи вищевикладене.
          Посилання апелянта на те, що 26.07.2017 року постановою державного виконавця ДВС ГУЮ у Черкаській області було повернуто ПАТ «Укрсоцбанк» виконавчий напис №4360 від 17.12.2010 року, оскільки у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, на яке необхідно звернути стягнення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.07.2017 року, на яку посилається апелянт, стосується іншого виконавчого провадження, а саме  №27820051.
          В даному ж випадку приватний виконавець просить замінити сторону виконавчого провадження ВП № 60073509.
          Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині неповідомлення належним чином боржників про дату, час та місце розгляду заяви, колегія суддів зазначає наступне. 
          Відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
          Відповідно до статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.
          Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.
          Частиною третьою статті 124 КАС України встановлено, що судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
          Згідно з положеннями частини четвертої цієї ж статті у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
          У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
          Згідно з положеннями статті 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.
          Особа, яка вручає повістку, зобов`язана повернути до адміністративного суду розписку адресата про одержання повістки, яка приєднується до справи.
          Повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.
          Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.
          Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
          Статтею 127 КАС України встановлено, що часом вручення повістки вважається: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
          Отже, з огляду на наведені норми КАС України судовий виклик або судове повідомлення здійснюється шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою) або кур`єром.
          Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
          Згідно п. 1 ч. 2 ст. 205 КАС України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
          Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року призначено судове засідання з розгляду заяви приватного виконавця про заміну у виконавчому провадженні  боржника на 18.11.2019 року о 10:30 год. 
          Таким чином, під час підготовки справи до апеляційного розгляду суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб та учасників справи.
          Повістка про виклик у справі №580/3501/19 була направлена на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
          Однак, згідно відстеження відправлення через сайт ДП «Укрпошта», відправлення з трекінгом №1803103357712 станом на 18.11.2019 року знаходилось у точці видачі/доставки, тобто, вручене не було.
          У протоколі судового засідання від 18.11.2019 року зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у судове засідання не прибули.
          Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2019 року за результатами розгляду заяви приватного виконавця Черкаським окружним адміністративним судом прийнято ухвалу, якою заяву задоволено.
          В ухвалі Черкаського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року також  зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, що згідно з ч.2 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду вказаної заяви.
          Наведені обставини дозволяють зробити висновок, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не були повідомлені належним чином (під розписку) про розгляд справи 18.11.2019 року о 10:30 год. в приміщенні Черкаського окружного адміністративного суду, суд першої інстанції прийняв ухвалу від 18.11.2019 року у справі №580/3501/19.
          При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що суд першої інстанції належним чином  повідомив учасників справи ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) про дату, час та місце судового засідання  призначеного на 18.11.2019 року.
          Враховуючи те, що документальне підтвердження щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (боржника у виконавчому провадженні) про дату, час і місце розгляду справи в матеріалах справи відсутнє, у суду першої інстанції не було законних підстав для розгляду справи без їх участі.
          Колегія суддів зауважує, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
          Наведені положення процесуального закону, обставини справи щодо неналежного повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, відсутність відомостей про вручення повістки про виклик ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , висловлене апелянтом бажання взяти участь в розгляді справи, свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що за п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.
          В контексті наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права в частині неповідомлення належним чином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (боржника у виконавчому провадженні) про дату, час та місце розгляду заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали суду.
          Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
  Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
          Згідно ч. 1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
          Згідно п.4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          Згідно п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
          За таких обставин, оскільки судом першої інстанції в порушення вимог ст.126, 205, КАС України розглянуто даний спір за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (боржника у виконавчому провадженні), не повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для її скасування, а відтак, ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18.11.2019  року слід скасувати, та постановити нову ухвалу за наслідком розгляду заяви приватного виконавця Бурмаги Євгена Анатолійовича про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 60073509 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.
          Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
                                                  П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року скасувати, та постановити нову ухвалу, якою заяву приватного виконавця Бурмаги Євгена Анатолійовича про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 60073509 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса задовольнити.
Замінити сторону виконавчого провадження ВП №60073509 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а саме: вибулого боржника ОСОБА_3 на нового - ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 13.01.2021 року.

          Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку
          Судді:                                                                                          І.В. Федотов
                                                                                                            А.Ю. Коротких