ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року	Львів	Справа № 461/6488/17 пров. № А/857/3939/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Пліша М.А.,
з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу співзасновника і бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом співзасновника і бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління комунальної власності Львівської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Волоско І.Р.,
час ухвалення рішення: 16:37:23,
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення: 03 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2017 року бенефіціар ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (з урахуванням уточнень) про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №414 від 06 червня 2016 року «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на вул. Городоцькій, 61».
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.
Рішення мотивоване тим, що Виконавчий комітет Львівської міської ради під час винесення оскаржуваного рішення діяв відповідно до наданих йому повноважень.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, співзасновник і бенефіціар ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення, яке жодним чином не стосується оформлення права власності. Вважає, що відповідач перевищив свої повноваження, взявши на себе прийняття рішення, що приймається виключно на пленарних засіданнях Львівської міської ради. Крім того, зазначає про відсутність доказів права комунальної власності у територіальної громади м. Львова.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України кінцевим бенефіціарним власником (контролером) Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-американського підприємства «Піцца-Пронто» є ОСОБА_1 , місцезнаходження юридичної особи: 79016, м. Львів, вул. Городоцька, 61 (т.1, а.с.11-13).
03 червня 2016 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення №414 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на вул. Городоцькій, 61». Відповідно до означеного рішення, зареєстровано територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлове приміщення першого поверху під індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 загальною площею 57,4 кв. м на вул. Городоцькій, 61, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова, є ізольованим, не належить до житлового фонду, не перебуває у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжним. Технічні характеристики приміщення відображено у технічному паспорті, складеному Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 04.02.2004 за інвентарним № 146. На управління комунальної власності департаменту економічної політики покладено реєстрацію права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у встановленому порядку (т.1, а.с.5).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Вимогами статті 24 Закону № 280/97-ВР передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 26 Закону № 280/97-ВР встановлена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад. Цією же нормою передбачений перелік питань, що вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної та міської ради, до яких у тому числі належать питання прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення; затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції.
Відповідно до статті 29 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна; б) делеговане повноваження: погодження в установленому порядку кандидатур для призначення на посаду керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на відповідній території, які перебувають у державній власності.
Вимогами частини 1 статті 52 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.
Частиною 5 статті 60 Закону № 280/97-ВР передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Пунктом 23 розділу ІІ Положення «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», затвердженого ухвалою міської ради від 19.10.2006 року №219, передбачено, що до повноважень виконавчого комітету належить прийняття рішень щодо оформлення відповідно до законодавства України права власності на об`єкти нерухомого майна комунальної та державної форм власності і передачу державного (комунального) житлового фонду, що знаходиться у пам`ятках культурної спадщини національного значення, у власність громадян (приватизацію) (т.1, а.с.153).
Враховуючи зазначені вимоги законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Виконавчий комітет Львівської міської ради під час прийняття рішення №414 від 03.06.2016 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на вул. Городоцькій, 61» був наділений всією повнотою повноважень щодо реєстрації права комунальної власності на спірні приміщення.
Відтак, безпідставними є покликання апелянта на те, що відповідач перевищив свої повноваження при прийнятті оскаржуваного рішення.
Щодо покликань апелянта про відсутність доказів права комунальної власності у територіальної громади м. Львова, то такі не відповідають дійсності та є безпідставними з огляду на наступне. 
Рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів від 10.03.1987 №109 будинок за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 61 включено до реєстру житлових будинків (споруд), які належать місцевим радам по Залізничному району м. Львова.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), до якого, зокрема, включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.
Виконавчим комітетом Львівської обласної ради народних депутатів рішенням від 24.12.1991 №728 «Про розмежування обласної комунальної власності і власності адміністративно-територіальних одиниць/підприємств та організацій житлово-комунального господарства області», затверджено перелік підприємств та організацій, які відносяться до комунальної власності Львівської міської ради народних депутатів, до якого включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів районів м. Львова.
10 липня 1992 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів зареєстровано Підприємство громадського харчування «Гарячі бутерброди», що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію господарського формування за реєстраційним номером 02687, в якому зазначено рішення про створення: рішення міської комісії по комерціалізації та приватизації в сфері торгівлі, громадського харчування та побуту від 10.06.1992 року №2 за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 61 (т.1 а.с.14,65,74).
Відповідно до Акту прийому передачі від 01.10.1992 з додатками Акціонерним товариством громадського харчування Залізничного району передано підприємству громадського харчування «Гарячі бутерброди» приміщення на 36 місць в будинку за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 61 (т.1, а.с.15-19, 128).
Товариство з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Американського підприємства «Піцца-Пронто» є правонаступником підприємства громадського харчування «Гарячі бутерброди», про що, зокрема, свідчить п.2.3 Статуту, зареєстрованого Львівською міською радою народних депутатів в особі керуючого справами Пограничного Є.П. 25.11.1992, реєстраційний номер 04161 (т.1, а.с.20, 62, 73).
Відповідно до копії реєстраційного посвідчення від 18.02.1998 жилий будинок розташований в АДРЕСА_1 зареєстрований на праві державної власності за виконкомом Залізничної районної Ради народних депутатів і знаходиться в оперативному управлінні ЖЕО Залізничного району на підставі реєстру №3440, затвердженого рішенням Залізничної районної Ради народних депутатів за №109 від 16.03.1987 (т.1, а.с.70,77,116).
Відповідно до даних технічного паспорту, складеного Львівським обласним бюро технічної інвентаризації 23.10.1998, інвентарний номер 146, загальна площа вищезгаданого нежитлового приміщення складає 57,4 кв.м., індекси приміщень 19.1, 19.2, 19.3, 19.4, 19.5, 19.6 (т.2, а.с.13-14).
Згідно матеріалів справи, нежитлове приміщення по вул. Городоцькій, 61 у м. Львові, в якому розташовані спірні приміщення, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради (т.1 а.с.101-102).
Судом першої інстанції в судовому засіданні встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю спільного українсько-американського підприємства «Піцца-Пронто» користувалося спірними приміщеннями на підставі договірних відносин з 1992 року.
Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.
При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -                              

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу співзасновника і бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року у справі №  461/6488/17 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повний текст складений 18 січня 2021 року.