У Х В А Л А  
08 лютого 2021 року
м. Київ
справа №757/66739/19-ц
провадження № 61-890ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та на постанову Київського апеляційного суду від                  10 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, в якому просила суд просила стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення за період із 24 грудня 2018 року до 24 грудня 2019 року, а саме: за депозитним договором від 03 березня 2008 року № SAMDN47000701014379 у розмірі 15654,44 євро; за депозитним договором від 12 січня 2010 року № SAMDN25000709087991 у розмірі 168278,39 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за депозитним договором від 03 березня 2008 року №SAMDN47000701014379 пеню у розмірі 1429,63 Євро та за депозитним договором від 12 січня 2010 року № SAMDN25000709087991 пеню у розмірі 15367,89 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року змінено в частині позивних вимог про стягнення, а саме: стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача пеню за депозитним договором № SAMDN47000701014379 від 03 березня 2008 року за період із 24 грудня 2018 року до 24 грудня 2019 року в розмірі 36852 гривні 86 коп.
В решті позовних вимог рішення суду залишено без змін.
У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та на постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті         389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у в касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, підстави касаційного оскарження.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Як на підставу касаційного оскарження, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на пункт                    1 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано положення частини третьої статті 551 ЦК України, оскільки не враховано правові висновки Верховного Суду з приводу застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладені в постановах від 29 січня 2020 року у справі №757/53464/18, від 12 лютого 2020 року у справі №757/42043/18-ц, від 19 лютого 2020 року у справі №757/49408/18-ц, 19 лютого 2020 року у справі №761/6898/17-ц. Крім того, скаржник зазначає, що ухвалою від 15 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду прийняла до свого провадження справу №320/5115/17, оскільки дійшла висновку про наявність виключної правової проблеми щодо застосування частини третьої статті 551 ЦК України у подібних правовідносинах, а тому передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також для вирішення питання щодо відступу від правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 20 березня 2019 року у справі             № 761/26293/16-ц, щодо застосування положень частини третьої статті 551 ЦК України.
За таких підстав касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом першим частини другої статті 389 ЦПК України.
В касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» порушує питання про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що копію оскаржуваної постанови не отримувало, з повним текстом судового рішення ознайомилося в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який був оприлюднений 17 грудня 2020 року. На підставі наведеного вважає, що строк був пропущений з поважних причин та просить його поновити.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Оскаржувана постанова проголошена 10 грудня 2020 року. Строк касаційного оскарження сплинув 10 січня 2021 року. Касаційну скаргу подано 15 січня 2021 року, тобто, поза межами строку касаційного оскарження. Відомостей про отримання скаржником копії оскаржуваного судового рішення матеріали касаційного провадження не містять. Дані про надсилання повного тексту оскаржуваної постанови до Єдиного державного реєстру судових рішень не зазначено. Повний текст оскаржуваної постанови оприлюднено 17 грудня 2020 року. Оскільки в контексті положень Закону України «Про доступ до судових рішень» скаржник зміг ознайомитися з повним текстом оскаржуваної постанови в ЄДРСР лише з 17 грудня 2020 року, то колегія суддів дійшла висновку, що строк касаційного провадження був пропущений з поважних причин, а тому заява про поновлення строку є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а строк - поновленню.
Скаржником сплачено судовий збір у розмірі 1754,34 грн та кошти зараховані до спеціалізованого фонду Державного бюджету України.
Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
В касаційній скарзі АТ КБ ПриватБанк» порушує питання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, в обґрунтування якого посилається на те, що шляхом перевірки публічних реєстрів було встановлено відсутність у позивача нерухомого майна та виявлено, що позивач не здійснює підприємницьку діяльність, в зв`язку з чим заявник вважає, що такий майновий стан позивача у разі стягнення грошових коштів з Банку на його користь в порядку виконання оскаржуваних судових рішень унеможливить поворот виконання рішення у разі задоволення касаційної скарги                АТ КБ «ПриватБанк». Тому, зважаючи на складні економічні умови в країні, втрату відповідачем активів на території АР Крим, Донецької та Луганської областей, скаржник просить зупинити виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Вивчивши подане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку щодо доцільності зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження у справі, виходячи з таких підстав.
З інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що відповідно до ухвали від 15 вересня 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу 320/5115/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення процентів, трьох процентів річних та неустойки (пені) за договорами банківських вкладів для вирішення питання щодо відступу від правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц, щодо застосування положень частини третьої статті 551 ЦК України та для вирішення виключної правової проблеми щодо застосування частини третьої статті 551 ЦК України у подібних правовідносинах.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу стягнення неустойки за порушення умов виконання зобов`язання, визначеної статтями 549-552 ЦК України. Звертаючись до суду з касаційною скаргою,  АТ КБ «Приват Банк» не погодилося з застосуванням судами попередніх інстанцій норм частини третьої статті 551 ЦК України.
Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (стаття 36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).
З огляду на вищевказану норму, ухвалення остаточного рішення неможливе до надання Великою Палатою Верховного Суду правового висновку з приводу застосування частини третьої статті  551 ЦК України.
Враховуючи неоднозначність застосування частини третьої статті 551 ЦК України до спірних правовідносин до надання правового висновку Великою Палатою Верховного Суду, потенційну можливість в зв`язку з цим скасування оскаржуваного судового рішення, що призведе до повороту виконання судового рішення та можливих ускладнень у стягненні коштів з позивача у зворотному порядку, колегія суддів дійшла висновку про доцільність зупинення виконання рішенняПечерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року.
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення строку касаційного оскарження задовольнити.
Поновити Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» строк касаційного оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та на постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня            2020 року.
Витребувати з Печерського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи №757/66739/19 за позовом ОСОБА_1  до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання.
Задовольнити клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року.
Зупинити виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня            2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             А. А. Калараш
Є. В. Петров
О. С. Ткачук