Ухвала
 
13 січня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 334/9542/15-ц
провадження № 61-19642ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи неодноразово було уточнено та доповнено.
 
Позов обґрунтовано тим, що з 26 березня 2015 року по 27 квітня 2015 року син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради (далі - КНП «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради. Позивач вважав, що смерть його сина спричинена недбалістю лікарів, які не бажали лікувати сина позивача, тривалий час не проводили належних досліджень, допустили погіршення здоров`я ОСОБА_3 .
 
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив суд притягнути до кримінальної відповідальності лікарів терапевтів дев`ятої клінічної лікарні м. Запоріжжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , лікарів відділення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , провести незалежну судово-медичну експертизу, та стягнути на його користь з відповідача 40 000,00 грн моральної шкоди.
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2015 року відмовлено у відкритті провадження в частині вимог про притягнення до кримінальної відповідальності лікарів терапевтів дев`ятої клінічної лікарні м. Запоріжжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , лікарів відділення ОСОБА_6 та  ОСОБА_7 , про проведення незалежної судово-медичної експертизи відмовлено.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року, у задоволені позову ОСОБА_1 до КНП «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами як протиправності дій лікарів, так і наявності причинного зв`язку між шкодою, заподіяною позивачу і протиправним діянням лікарів, а також вини останніх в її заподіянні, в разі наявності такої шкоди.
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у грудні 2020 року засобами поштового зв`язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
 
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 40 000,00 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.
 
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак      Г. І. Усик