П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/5917/20	
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року (суддя Левчук О.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 01.02.2021) про відмову у встановленні судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:
06 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини, яка виразилась у неврахуванні вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населенню», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;
- базовим місяцем при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року вважати січень 2008 року; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 83625,23 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
В/ч НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року в порядку статті 382 КАС України.
В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що судове рішення виконано з порушенням вимог Порядку №1078.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року відмовлено у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне з`ясування істотних обставин, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким встановити контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволені його заяви, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду військовою частиною невірно визначено базовий місяць.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Статтею 382 КАС України передбачено можливість встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Так, частинами першою та другою вказаної статті установлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, судам надано право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.
При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.
Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31 липня 2018 року.
Обґрунтовуючи заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року в порядку статті 382 КАС України ОСОБА_1 посилався на те, що судове рішення виконано з порушенням вимог Порядку №1078, а саме, при нарахуванні індексації грошового забезпечення відповідачем невірно визначено базовий місяць.
Водночас з матеріалів справи вбачається, що рішенням суду у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання базового місяця – січень 2008 року відмовлено через передчасність.
Отже, враховуючи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року питання щодо визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення позивача вирішено не було, його заява подана з мотивів невірно визначення відповідачем при виконанні рішення суду базового місяця є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на помилковому розумінні норм прав.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року про відмову у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                І.П.Косцова

        Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов