Постанова 
Іменем України
03 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 452/2191/19
провадження № 61-15077св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., 
Ткачука О. С.,
учасники справи:
заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,
стягувач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,
боржник - ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Крайник Н. П., Цяцяка Р. П., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст вимог заяви про заміну сторони
У липні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 452/2471/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 41/АК-103.07.2.
Заява мотивована тим, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2013 року у справі № 452/2471/13-ц позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ «Родовід Банк» 96 589,51 грн. заборгованості за кредитним договором 
№ 41/АК-103.07.2 від 03 грудня 2007 року.
24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 15 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за договором кредиту 
№ 41/АК-103.07.2.
На думку ТОВ «Вердикт Капітал», заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Посилаючись на те, що заміна сторони правонаступником може відбутися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, ТОВ «Вердикт Капітал» просило суд задовольнити заяву про заміну стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».
Короткий зміст рішень суду першої інстанції
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 
2019 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено.
Замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - 
ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 452/2471/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
№ 41/АК-103.07.2.
Задовольняючи заяву про заміну стягувача, суд першої інстанції виходив із того, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
У зв`язку з відступленням права вимоги за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором № 41/АК-103.07.2, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли права первісного кредитора (ПАТ «Родовід Банк») в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу, у тому числі і право бути стороною виконавчого провадження, а тому заява ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає задоволенню.
Короткий зміст рішень суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви, апеляційний суд виходив із того, що законодавством передбачено заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні або у виконавчому листі (до відкриття такого виконавчого провадження).
Разом із тим, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося із заявою про заміну стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», з посиланням на норми статті 442 ЦПК України та статтю 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Заява ТОВ «Вердикт Капітал» не містить вимоги про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні або у виконавчому листі, а містить вимогу про «заміну вибулого стягувача» «на його правонаступника», що не ідентично заміні сторони у виконавчому провадженні або у виконавчому листі та не передбачено нормами статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а тому, на думку апеляційного суду, відсутні підстави для задоволення заяви.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
12 жовтня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У грудні 2020 року справа № 452/2191/19 надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
Як на підставу оскарження судового рішення ТОВ «Вердикт Капітал» посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме: статті 442 ЦПК України. Вказаною нормою права імперативно встановлено правило заміни сторони та відсутні вказівки на можливість такої заміни лише у випадку відкритого виконавчого провадження.
Судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, щодо застосування вказаної норми процесуального права (абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України).
У вказаній постанові Верховного Суду зазначено, що заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.
В ухвалі Верховного Суду від 14 грудня 2020 року про відкриття касаційного провадження вказано, що касаційна скарга ТОВ «Вердикт Капітал» подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України. Строк касаційного оскарження поновлено ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року.
Доводи інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2013 року у справі № 452/2471/130-ц позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» 96 589,51 грн заборгованості за кредитним договором № 41/АК-103.07.2 від 03 грудня 2007 року. (а. с. 94-95)
24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 15 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до позичальників і поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору. (а. с. 114-116) 
Відповідно до додатку № 1 до договору № 15 про відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договором кредиту № 41/АК-103.07.2 до ОСОБА_1 .
У липні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал»звернулося до суду з заявою про заміну стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 452/2471/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 41/АК-103.07.2.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» 
№ 460-ІХ від 15 січня 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та вимоги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, врахувавши аргументи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, 
у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 
15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 
2020 року у справі № 456/3808/14-ц, від 05 грудня 2018 року у справі 
№ 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).
З огляду на зазначене, колегія суддів частково приймає доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції правового висновку Верховного Суду щодо застосування вказаної норми процесуального права, а саме: статті 
442 ЦПК України.
Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача, апеляційний суд помилково вважав, що оскільки заява ТОВ «Вердикт Капітал» не містить вимоги про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні або у виконавчому листі, а містить вимогу про «заміну вибулого стягувача» «на його правонаступника», що не ідентично заміні сторони у виконавчому провадженні або у виконавчому листі та не передбачено нормами статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для задоволення такої заяви.
Разом із тим, з аналізу зазначеним норм права, з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах, можна зробити висновок про те, що лише при встановленні факту невиконання судового рішення, яким стягнуто заборгованість із боржника, у разі заміни кредитора, зокрема, на підставі відступлення прав вимоги, суд ухвалює рішення про заміну стягувача.
Таким чином, заміна стягувача можлива лише у випадку наявності самого зобов`язання, що не виконане боржником.
Отже, при вирішенні питання про заміну стягувача судам необхідно з`ясувати, чи видався виконавчий лист, встановити строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, визначити, чи вирішувалося питання про закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням зобов`язання боржником, з`ясувати, чи було виконано (повністю або частково) судове рішення, яким стягнуто заборгованість, боржником (добровільно чи примусово), тобто, чи виконано зобов`язання і чи існує воно взагалі на момент звернення із заявою про заміну стягувача, оскільки не можна замінити стягувача при відсутності зобов`язання. 
Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував, не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, не надав правову оцінку доводам сторін, а у силу повноважень суду касаційної інстанції усунути ці недоліки під час касаційного перегляду неможливо, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. 
Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи апеляційний суд має врахувати викладене в цій постанові, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам сторін, розглянути заяву ТОВ «Вердикт Капітал» у встановлені законом розумні строки з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, ухвалити законне та справедливе судове рішення.
Оскільки розгляд справи не закінчено, то питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.
Постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                            В. С. Висоцька
 
Судді:                                                                                     А. І. Грушицький
 
А. А. Калараш
 
Є. В. Петров
 
О. С. Ткачук