ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 р. 	Справа № 520/5205/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., м. Харків по справі № 520/5205/2020
за позовом              ОСОБА_1  
до              ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які полягають у розрахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, яку позивач отримував під час проходження військової служби;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) здійснити позивачу перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, яку позивач отримував під час проходження військової служби, здійснити виплату суми перерахунку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року вказаний адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які полягають у розрахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, яку позивач отримував під час проходження військової служби.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) здійснити позивачу перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, яку позивач отримував під час проходження військової служби, здійснити виплату суми перерахунку.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року по справі №520/5205/2020, та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відовідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував положення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом адміністрації державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року № 425, відповідно до якої щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, не входить до місячного грошового забезпечення та відповідно не враховується при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, позивач проходив військову службу в  Військовій частині НОМЕР_1 (Харківському прикордонному загоні Державної прикордонної служби0.
В період проходження військової служби позивач отримував грошове забезпечення, та отримував щомісячну додаткову грошову винагороду.
Наказом начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (по особовому складу) від 02.08.2017 №325-ос позивача звільнено у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та пункту "б" частини 2 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Позивач 03 березня 2020 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) із запитом про надання інформації щодо здійснення відносно нього розрахунку розміру одноразової грошової допомоги  при звільнені.
Із відповіді від 16.03.2020 № 11/т-20/2794 встановлено, що військова частина розрахувала розмір одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатила позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася йому відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 13.03.2013 №161).
Не погоджуючись із діями Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), позивач звернувся до суду.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які полягають у розрахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, яку позивач отримував під час проходження військової служби є протиправними.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі-Закон №2232-XII).
Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей"та іншими законами.
Частиною 3 статті 25 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» передбачено, що військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі- Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Матеріалами справи встановлено, що позивача звільнено з військової служби (припинено контракт) на підставі підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням підпункту "ї" (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків визначених абзацом другим частини третьої ст. 23 Закону) п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону із застосуванням п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби від 06.12.2016 року № 1769 – VIII та підпункту «б» ч.2 ст. 26 Закону», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
На момент звільнення позивача його календарна вислуга років складає 23 роки 5 місяців, а відтак, відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно розрахунку одноразової допомоги при звільненні, до складу грошового забезпечення позивача для обрахування цієї допомоги при звільненні з військової служби не включені: додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому Постановою №889.
Разом з тим, матеріалами справи встановлено, згідно особистих карток грошового забезпечення позивача, щомісячна додаткова грошова винагорода має систематичний, щомісячний характер.
Підставою для виплати позивачу одноразової грошової допомоги без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди слугував наказ начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 02 серпня  2017 року №325-ос, відповідно до якого позивачеві нараховано і виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425 (далі - Інструкція).
Так, за змістом п.4.10.1 Інструкції військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується  одноразова  грошова допомога в розмірі 50  відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років,  одноразова  грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до п. 1.2 Інструкції  встановлено, що місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. До складу місячного грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія).
Колегія суддів враховує, що частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ Міністру оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до їх компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-ХІІ.
Колегія суддів також враховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.  Так, ухвалюючи постанову від 06.02.2019 у зазначеній справі Велика палата дійшла наступних висновків.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Такий  принциповий підхід  застосовується незалежно від виду виплат.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, висловленій у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, від 24.06.2020 у справі № 0640/4032/18, від 16.05.2019 у справі №  826/11679/17, від 14.07.2020 року у справі №820/1784/17.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до місячного грошового забезпечення, та відповідно не враховується при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи свідчать, що останні 24 місяці перед звільненням додаткова грошова винагорода на підставі Постанови КМУ №889, нараховувались та виплачувались позивачу  щомісяця, а тому вказана складова не може вважатись одноразовою.
Окрім того, стосовно доводів апеляційної скарги про застосування вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом адміністрацією Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425, то колегія суддів зазначає наступне.
Дійсно, наведеною Інструкцією не передбачається включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, таких складових як щомісячна додаткова грошова винагорода.
Разом з тим, застосовуючи зазначену Інструкцію як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами  та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення військовослужбовців, підлягає саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративний суд від 16.07.2020 року у справі № 520/5205/2020 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 по справі № 520/5205/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський