ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/114/21 Справа № 201/13623/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року                
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”,
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”, третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк “ПриватБанк” про визнання незаконним і скасування рішення засідання комітету Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку “ПриватБанк”,-

ВСТАНОВИЛА:
В грудні 2019 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”, третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк “ПриватБанк” про визнання незаконним і скасування рішення засідання комітету Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку “ПриватБанк”.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року позовні ОСОБА_2 до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”, третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк “ПриватБанк” про визнання незаконним і скасування рішення засідання комітету Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку “ПриватБанк” — задоволено.
Визнано незаконним і скасовано рішення засідання комітету Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», оформлене протоколом № 16 від 22 листопада 2019 року, про звернення до наглядової ради Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» із вимогою в порядку ст. 45 КЗпП України про розірвання трудового договору з головою правління Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ОСОБА_3 .
Стягнуто з Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 536,80 грн.
В апеляційній скарзі Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року по справі №201/13623/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог 
ОСОБА_4 відзиві ОСОБА_5 на апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року просить рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.10.2019р. головою правління AT КБ «Приватбанк» Крумханзлом Петром направлене подання керівнику Первинної профспілкової організації співробітників AT КБ «ПриватБанк» Шевченку М.В. про розгляд на засіданні Профспілки питання про надання згоди на застосування до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 дисциплінарного стягнення.
Згідно Протоколу № 13 засідання комітету Профспілки від 30.10.2019р. профспілкою відмовлено у наданні дозволу на притягнення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності (а.с. 108-111 т.1).
Листами Голови комітету Профспілки Шевченка М.В. від 31.10.2019р. №414837 та від 31.10.2019р. №414838 відмовлено голові правління AT КБ «Приватбанк» ОСОБА_8 у наданні згоди на застосування до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, у зв`язку із необґрунтованістю цих подань (а.с. 112-115 т.1).
22 листопада 2019 року відбулося засідання Комітету Первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «Приватбанк», оформлене протоколом № 16 (а.с. 10 – 15 т.1), на якому були присутні 3 особи – ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 й було обговорене, зокрема, таке питання.
ОСОБА_6 доповів, що 05.11.2019р. голова Правління AT КБ «Приватбанк» П. Крумханзл видав накази № КТ-БТ-СГІ-2019-7390857, № КТ-БТ-СП-2019-7390867 про притягнення голови Комітету Профспілки ОСОБА_6 та члена Комітету Профспілки Комітету ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за те, що ці особи, нібито, повідомили народному депутату ОСОБА_10 матеріали внутрішнього банківського службового розслідування про корупційну діяльність керівника проекту по внутрішнім та зовнішнім комунікаціям AT КБ «Приватбанк» ОСОБА_11 . Ці накази суперечать ч. 2 ст. 252 КЗпП України, оскільки винесені без згоди Комітету Профспілки, містять посилання на те, що відповіді Профспілки па подання П. Крумханзла про відмову в наданні згоди на застосування дисциплінарних стягнень щодо вищенаведених осіб «не містять правового обґрунтування», що не відповідає дійсності. Службова перевірка щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була проведена без належних правових підстав, тобто незаконно.
У зв`язку з цим Комітет Профспілки зазначив, що розцінює вказані подання ОСОБА_12 як намір приховати злочин, відомості про який був опублікований у мережі Facebook, шляхом покарання осіб, які вчинили витік цієї інформації. Факт причетності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до витоку будь-якої інформації свого підтвердження не знайшов, а порушення ОСОБА_7 правила про блокування комп`ютеру в його відсутність не заслуговує на дисциплінарне стягнення. Таким чином, відмова Профспілки на надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності членів Комітету Профспілки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були заздалегідь для П. Крумханзла обґрунтованою, а дії останнього суперечать ст. 61 Закону України «Про запобігання корупції».
Проте голова правління AT КБ «Приватбанк» П. Крумханзл, незважаючи на вищенаведені обставини, все одно виніс наказ про застосування дисциплінарних стягнень у виді доган членам Комітету Профспілки, що є порушенням ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Крім того, ОСОБА_9 доповів, що 18.11.2019р. член Правління AT КБ «Приватбанк» ОСОБА_13 викликала співробітників Напрямку «Credit collection» AT КБ «Приватбанк» ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які є членами комітету Профспілки, та заявила, що не бажає більше працювати з ОСОБА_9 та висловила вимогу, щоб він шукав іншу роботу. При цьому вона зобов`язала ОСОБА_7 підготувати пропозицію щодо кандидатури, яку він пропонує призначити на посаду головного спеціаліста з управління заставним майном напрямку «Credit collection» ГО AT КБ «Приватбанк», що наразі займає ОСОБА_9 .
При цьому ОСОБА_13 не висловила ніяких претензій до якості роботи ОСОБА_9 , до дотримання ним трудової дисципліни, ніяких письмових пояснень з цього приводу від нього не вимагала. Цей факт свідчить про безпідставне примушення до звільнення члена профспілкового виборного органу, тобто до брутального порушення ОСОБА_13 вимог ст. 41 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також ст. 252 КЗпП України, які гарантують членам виборних профспілкових органів захист від переслідувань за профспілкову діяльність, зокрема - від безпідставного звільнення.
З урахуванням зазначеного, на засіданні було прийнято рішення звернутись до Наглядової ради AT КБ «Приватбанк» із вимогою в порядку ст. 45 КЗпП про розірвання трудового договору з Головою Правління АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 за порушення Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Доручено Голові Комітету Профспілки Шевченку М.В. підготувати вимогу, підписати від імені Профспілки та направити.
22 листопада 2019 року Наглядовій раді AT КБ «Приватбанк» від імені Голови профспілки ОСОБА_6 була скерована вимога в порядку ст. 45 КЗпП про розірвання трудового договору з головою правління АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 за порушення Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (а.с. 16-19 т.1).
Відповідно до ч. 1 ст. 45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Відповідно до статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації приймає рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", законодавство про працю, ухиляється від участі в переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори.
Таким чином, законодавство містить норми, що створюють правове підґрунтя для прийняття Профспілкою рішення про звернення з Вимогою про звільнення. Виходячи з буквального тлумачення ст.ст. 45, 247 КЗпП таке рішення може бути прийняте Профспілкою виключно за умови вчинення керівником підприємства порушень законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закону про профспілки. Крім того, для прийняття такого рішення Профспілка повинна мати необхідний обсяг представницьких повноважень.
Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ, пов`язаних з вимогами профспілкового чи іншого, уповноваженого на представництво трудовим колективом органу, про розірвання трудового договору (контракту) з керівником або усунення його із займаної посади, слід виходити з того, що згідно зі ст. 45 КЗпП така вимога може бути заявлена профспілковим чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, який за дорученням трудового колективу підписав колективний договір.
Відповідно до ст. 10 КЗпП колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Частина 2 ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 № 3356-XII передбачає, що саме у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин.
Частина 1 ст. 15 Закону про колективні договори передбачає, що контроль за виконанням колективного договору, угоди проводиться безпосередньо сторонами, що їх уклали, чи уповноваженими ними представниками.
Тобто, діюче законодавство передбачає певні умови застосування статті 33 Закону про профспілки та ст. 45 КЗпП України, які передбачають наявність взаємозв`язку між діяльністю профспілкової організації та підприємством, керівнику якого може бути пред`явлено вимогу щодо розірвання трудового договору. Такий взаємозв`язок, зокрема, проявляється у вигляді укладеного між профспілковою організацією та підприємством колективного договору.
Також, судом першої інстанції було встановлено, що в Статуті Профспілки (нова редакція), затвердженого позачерговими загальними зборами членів профспілки протокол № 1 від 19.07.2019 року зазначається, що Профспілка об`єднує осіб, які працюють в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 155-160 т.1).
Між тим, жодних відомостей про підписання колективного договору, ані в оскаржуваному рішенні, ані серед інших долучених до матеріалів справи документів - немає.
Отже, колективний договір між сторонами ніколи не укладався, а тому відповідач не має відповідних повноважень, що можуть випливати з такого колективного договору.
Працівники мають право, зокрема, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку. Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, – через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статутом професійної спілки (стаття 2, частини перша, друга статті 246 Кодексу законів про працю України).
Права професійних спілок, їх об`єднань визначаються Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами (ст. 244 КЗпП України).
За змістом статей 1, 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) – добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Первинна організація профспілки – добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі. Професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.
Статтею 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що роботодавець зобов`язаний сприяти створенню належних умов для діяльності профспілкових організацій, що діють на підприємстві, в установі або організації.
Приписами статті 10 КЗпП України та статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що колективний договір укладається з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Колективний договір укладають роботодавець з однієї сторони і один або кілька профспілкових органів, а у разі відсутності таких органів — представниками працівників, обраними і уповноваженими трудовим колективом з іншої сторони (ст. 3 Закону України «Про колективні договори і угоди»).
Як видно з положень ст. 33 Закону про профспілки, первинна профспілкова організація має право звернутися із відповідною вимогою лише стосовно чітко визначених порушень, які здійснює особисто керівник підприємства.
В якості обґрунтування вимоги розірвання трудового договору в оскаржуваному рішенні вказані такі порушення:
1)видання 05.11.2019р. головою правління AT КБ «Приватбанк» П. Крумханзлом наказів про притягнення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності, які у порушення ч. 2 ст. 252 КЗпП України винесені без згоди комітету Профспілки, необґрунтованість відмови Профспілки у наданні згоди на застосування дисциплінарних стягнень;
2)незаконність проведення службової перевірки щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ;
3)примушування членом правління AT КБ «Приватбанк» ОСОБА_13 члена Профспілки ОСОБА_9 до звільнення у порушення ст. 41 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 252 КЗпП України.
Проте, з наданих сторонами доказів не вбачається жодних з перелічених порушень трудового законодавства з боку голови правління банку ОСОБА_4 , які могли б стати підставою для висування вимоги Профспілки про розірвання з ним трудового договору на підставі ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відсутність колективного договору між Банком та Профспілкою свідчить про відсутність у відповідача повноважень на прийняття оскаржуваного рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок суттєвого порушення судом процесуального закону вказане рішення не може тягнути за собою юридичні наслідки, оскільки воно стосується прав та обов`язків юридичних осіб, яких не існує, та визнає незаконним та скасовує неіснуюче рішення — рішення органу, якого не існує, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства та обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення відповідача про направлення Наглядовій раді АТ КБ “ПриватБанк” письмової вимоги про звільнення позивача.
Оскаржуване рішення було прийняте Комітетом відповідача за результатами проведення відповідного засідання. 
Зі змісту Протоколу №16 вбачається, що 22.11.2019 року було проведено Засідання Комітету Профспілки, за участю: Шевченко М.В., Балашова О.В., Ярина Є.Г., за результатами якого було прийнято рішення про направлення Наглядовій раді АТ КБ “ПриватБанк” письмової вимоги про звільнення позивача. Зазначене рішення оформлене Протоколом №8, який підписано ОСОБА_6 , який діяв як Голова Засідання.
Отже, виборним органом, який приймав оскаржуване рішення є саме Комітет Профспілки, а засідання Комітету є лише формою прийняття колективного рішення.
А тому, відповідно й відсутні підстави для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст.255 ЦПК України.
Посилання апелянта, що судом першої інстанції було неправильно тлумачить п.9 ч.1 ст. 272 КзпП України та ігнорує норми Конституції України та рішення Конституційного Суду України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом. 
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді М.Ю.Петешенкова 

В.С.Городнича