УХВАЛА

15 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/9585/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"
на постанову  Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020
та рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020
у справі № 910/9585/20
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"
до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"
про стягнення страхового відшкодування в сумі 3 650, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:
18.01.2021 Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі №910/9585/20 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи  № 910/9585/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий  - Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 27.01.2020.
Розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ"), колегія суддів дійшла висновку про відмову у її прийняті з наступних підстав.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України  розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2102,00 грн., а тому сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 210 200,00 грн.
Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Оскільки предметом позову у даній справі є стягнення страхового відшкодування в сумі 3 650, 00 грн., що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на момент звернення з позовною заявою), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України спір у справі №910/9585/20 є малозначним.
Підставами для  відкриття касаційного провадження, ТДВ СК "Альфа-Гарант" зазначає, що судові рішення у цій справі мають фундаментальне значення для правозастосовчої судової практики оскільки, у судах першої та апеляційної інстанції склалася неоднакова судова практика вирішення подібних спорів, що зумовлює необхідність уточнення застосованого апеляційним судом у даній справі висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 227/3573/16-ц та від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 щодо альтернативно можливих способів захисту права особи на страхове відшкодування, як внаслідок подання заяви про виплату до страховика, так і шляхом звернення з таким позовом до суду.
Крім того, скаржник зазначає, що судовий порядок стягнення страхового відшкодування у подібних справах, враховуючи відсутність порушеного права з боку відповідача, негативно впливає на ділову репутацію ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ". 
Разом з тим, вищезазначені доводи ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" та аналіз судових рішень у даній справі не свідчать про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, а порушене скаржником питання щодо забезпечення єдності судової практики має вирішуватися не шляхом уточнення усталеної правової позиції, а внаслідок врахування судами попередніх інстанцій актуальних висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Відтак, саме лише посилання скаржника на неоднакове вирішення судами першої та апеляційної інстанцій подібних спорів у інших справах та твердження про репутаційні і матеріальні втрати відповідача внаслідок задоволення таких позовів, не можуть бути визнані достатнім обґрунтуванням фундаментального значення порушеного скаржником питання права, отже не є підставою для відкриття касаційного провадження у розумінні підпункту а) пункту 2 ч.  3 ст. 287 ГПК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Також Європейський суд з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява N 26293/18) зазначив, що застосування критерію малозначності справи було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Рекомендацією N R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.95 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо, зокрема, касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. 
Відтак, урахуванням наведеного та відсутністю доводів скаржника щодо наявності підстав, передбачених п. 2 ч.3  ст. 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 та рішення Господарського суду    міста Києва від 14.09.2020 у справі № 910/9585/20, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі №910/9585/20.
2. Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі №910/9585/20 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О.В. Васьковський

Судді                                                                                          В.В. Білоус
                                                                                                    
                                                                                          В.Я. Погребняк