ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 березня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2929/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Будішевської Л.О.
суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл»
на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2020, ухвалене суддею Волковим Р.В., м. Одеса, повний текст складено 21.12.2020
у справі № 916/2929/20
за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго»
до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл»
про стягнення 88843,92 грн.

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі ПАТ «Центренерго») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» (далі ПрАТ «Синтез Ойл»), в якому просило суд стягнути з останнього 88843,92 грн. з яких: 82223,41 грн. основного боргу, 2522,93 грн. інфляційних втрат, 1387,19 грн. 3% річних та 2710,39 грн. пені.
Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору № 19/5 від 30.09.2019 про надання послуг зі зберігання вугілля в частині повної та своєчасної сплати вартості наданих позивачем послуг. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2020 у справі № 916/2929/20 позов ПАТ «Центренерго» задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Синтез Ойл» на його користь 87048,65 грн. заборгованості та 2059,33 грн. витрат по сплаті судового збору.
Місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної сплати вартості наданих позивачем послуг. 
При цьому, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, зазначив про його помилковість, здійснив власний розрахунок, відповідано до якого розмір пені складає 2699,61 грн, 3% річних - 623,05 грн., інфляційних втрат - 1502,58 грн.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині стягнення 53205,36 грн., з яких: 8374,04 грн. за рахунком № 126/3 від 30.11.2019 та 44931,32 грн. за рахунком № 173/3 від 31.12.2019, прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Центренерго».
Апеляційна скарга мотивована тим, що умови укладеного між сторонами договору не передбачають електронного обміну документами, а тому суд безпідставно прийняв до уваги надані позивачем рахунки № 126/3 від 30.11.2019 та № 173/3 від 31.12.2019, які були направлені позивачем електронною поштою.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021 для розгляду вказаної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 за апеляційною скаргою ПрАТ «Синтез Ойл» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2020 у справі № 916/2929/20 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено ПАТ «Центренерго» строк до 28.01.2021 для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань, витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи № 916/2929/20.
18.01.2021 матеріали справи № 916/2929/20 надійшли до суду апеляційної інстанції.
26.01.2021 від ПАТ «Центренерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, що офіційний засіб спілкування договором не визначений, рахунки на оплату разом з актами наданих послуг на паперових носіях направлялись відповідачу через відділ поштового зв`язку, а до цього -  електронною поштою.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2020 у справі № 916/2929/20 лише в частині стягнення з відповідача 53205,36 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2019 між ПАТ «Центренерго» (зберігач) та ПрАТ «Синтез Ойл» (поклажодавець) укладено договір зберігання № 19/5, за умовами п. 1.1., 1.2. якого поклажодавець передає зберігачу вугільну продукцію в кількості, асортименті, з якісними характеристиками та в порядку і на умовах, визначених цим договором. Зберігач приймає на зберігання вугільну продукцію відповідно до умов цього договору.
Відповідно до п.6.1. договору ціна зберігання майна становить 0,03 грн. з ПДВ за 1 тонну вугілля протягом доби згідно калькуляції (додаток № 1 до договору). Вартість ПДВ нараховується на загальну вартість зберігання вугілля. Оплата відбувається протягом 30 днів з дати отримання поклажодавцем рахунків зберігача, виставлених на підставі підписаних сторонами актів приймання наданих послуг.
На виконання умов договору позивачем надані відповідачу послуги зі зберігання, що підтверджується актами про надання послуг, зокрема: актом № 1 від 30.11.2019 на суму 8274,04 грн. (а.с.18) та актом № 2 від 31.12.2019 на суму 44931,32 грн. (а.с.19).
Рахунки по оплаті послуг № 126/3 від 30.11.2019 на суму 8274,04 грн. (а.с.24) та № 173/3 від 31.12.2019 на суму 44931,32 грн. (а.с.25) направлені позивачем електронною поштою, що підтверджується скрін-шотом програми електронної пошти (а.с.22).
Предметом спору у даній справі в оскаржуваній частині є вимога ПАТ «Центренерго» стягнути з ПрАТ «Синтез Ойл» 53205,36 грн. (8374,04 грн. за рахунком № 126/3 від 30.11.2019 та 44931,32 грн. за рахунком № 173/3 від 31.12.2019) з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору про надання послуг зі зберігання вугілля в частині повної та своєчасної сплати вартості наданих позивачем послуг.
Задовольняючи позов в цій частині, місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Частиною першою ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).
Згідно ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. (ст. 937 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.
Як вже зазначалось раніше, на підтвердження надання послуг за договором позивачем до матеріалів даної справи додані відповідні акти про надання послуг, зокрема, акт № 1 від 30.11.2019 на суму 8274,04 грн. (а.с.18) та акт № 2 від 31.12.2019 на суму 44931,32 грн. (а.с.19).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Частиною 2 ст. 9 цього Закону визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Підпунктом 2.5. пункту 2 цього Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.
Отже за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.
Дослідивши надані позивачем акти про надання послуг, колегія суддів встановила, що вони відповідають наведеним вище вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів, а тому їх підписання відповідачем є підставою для здійснення розрахунків за надані позивачем послуги.
Колегія суддів також зазначає, що вказані акти підписані відповідачем без жодних зауважень. 
В кожному акті міститься відмітка про те, що акт є підставою для розрахунку. 
Підписання актів про надання послуг свідчить про обізнаність відповідача з обов`язком їх оплати.
Фактично, доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що спірні рахунки направлені засобами електронного зв`язку, а умови укладеного між сторонами договору не передбачають електронного обміну документами.
Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи скаржника та зазначає, що умовами укладеного між сторонами договору взагалі не визначено якогось певного виду листування між сторонами
Крім того, обмін між суб`єктами господарювання документами засобом електронного зв`язку не заборонено чинним законодавством України.
Колегія суддів також враховує, що відповідач не заперечує факт отримання від позивача послуг зі зберігання вугілля (на суму 53205,36 грн.) та не заперечує факт неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної сплати їх вартості.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ПАТ «Центренерго» в частині стягнення з ПрАТ «Синтез Ойл» 53205,36 грн. (за актом № 1 від 30.11.2019 на суму 8274,04 грн. та актом № 2 від 31.12.2019 на суму 44931,32 грн.).
Рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2020 у справі № 916/2929/20 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283
ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2020 у справі № 916/2929/20 залишити без змін.
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» залишити без задоволення.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України, у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                     С.В. Таран

Суддя                                                                                     Л.В. Поліщук