22-ц/804/15/21 
                                                                                263/5853/13-ц 
                                               
                                                                                                                                              Єдиний унікальний номер 263/5853/13-ц
                                                                               Номер провадження  22-ц/804/15/21   

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

06 січня 2021 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів  Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,
     за участю секретаря Сидельнікової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року у складі суду Шевченко О.А.,  по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» правонаступником  якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія  «Юніко Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
05 червня 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство « Дельта Банк»  ( далі -ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду з  позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов мотивовано тим, що 05 вересня 2008 року  між  Акціонерним  комерційним  інноваційним  банком «УкрСиббанк»(надалі АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого став ПАТ УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11391219000, за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти в розмірі 37 000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних. Строк дії договору - з 05 вересня 2008 року до 05 вересня 2023 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору між  АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки за № 227443 та № 227442, відповідно яких поручитель  несе  солідарну відповідальність з боржником. ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 29 квітня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 463.627,81 грн., яка складається із суми заборгованості: за кредитом – 293.951,21 грн.; простроченої заборгованості – 36.948,20 грн.; заборгованості за відсотками – 169.676,61 грн., з яких прострочена заборгованість – 56.586,68 грн.  08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «УкрСиббанк» у зазначених зобов`язаннях. До ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами, тому просив стягнути з відповідачів  в солідарному порядку на свою користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 463 627,81 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року  у задоволенні позовних вимог ПАТ « Дельта Банк» відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  вимоги банку необґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами, а саме позивачем не надано оригіналу кредитного договору, не надано оригіналу договору купівлі-продажу прав вимоги з додатком №1 або належним чином посвідчені їх копії, не надано підтвердження факту отримання  відповідачем як позичальником грошових коштів та розрахунок заборгованості. Відповідно до виписки АТ «Укрсиббанк»  з кредитного договору, станом на  12.04.2012 року була списана заборгованість за рахунок спеціальних резервів за нарахованими доходами за операціями з клієнтами за період з  05.09.2008 року по 12.04.2012 року в розмірі 12390,22 USD та списана у збиток заборгованість за кредитними операціями в розмірі 36776,08 USD, тому АТ «Укрсиббанк»  не мав права продавати позивачу право вимоги, яке на момент продажу вже не існувало. Крім того рішенням    Червонозаводського районного суду  м.Харкова від 28.07.2016 року, яке залишено без змін  ухвалою апеляційного суду  Харківської області  від 15.07.2017 року визнано припиненою поруку, укладену між  АТ  «УкрСибБанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_3 . 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з даним рішенням, позивач ПАТ «Дельта Банк»  подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи  та порушив норми матеріального права. Відмовив в задоволенні позову  незважаючи на наявність заборгованості в сумі 463626,81грн станом на 29.04.2013 року. Розрахунок заборгованості долучено до позовної заяви. Матеріали справи містять  нотаріально завірену копію виписки з договору купівлі-продажу на право вимоги  за кредитами від 08.12.2011 року та додатку №1. Заміна кредитора не залежить від волевиявлення боржника. Суд першої інстанції не повинен був відмовляти в позові стосовно стягнення боргу з поручителів, так як порука припиняється  з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. 
Відповідачі скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу в якому зазначили, що позивач ПАТ «УкрСибБанк» вже звертався до суду в 2009 році з позовом про стягнення всієї суми заборгованості, позов залишено без розгляду, тому має місце зміна  строку виконання зобов`язання, а як наслідок підстава для відмови в позові, про що заявлено стороною у спорі 12.04.2017 року. До позову не долучена виписка про рух коштів. З розрахунку не вбачається походження  підсумків по видам заборгованості станом на 19.12.2011 року. Крім того станом на  12.04.2012 року, згідно виписки, заборгованість була списана  за рахунок спеціальних резервів в розмірі 12390,22 USD та списана у збиток заборгованість за кредитними операціями в розмірі  36776,08 USD, тобто банк не міг продати ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за зобов`язаннями. Вони не визнають договір купівлі продажу кредитного договору, оскільки відсутні належні докази його існування. Надана позивачем  виписка з вказаного договору не може бути доказом, оскільки не містить інформації про ідентифікацію  кредитного договору, укладеного між сторонами.   Позивачем не надано  до суду додаток № 1 до вказаного договору, а акт прийому-передачі  документації  складений 18.04.2012 не містить печатки ПАТ «УкрСибБанку», що свідчить про його недійсність. Згідно довідки розрахунку, станом на  02.09.2009 року,  крім строкової відсоткової ставки 13,5%, передбаченої п.1.2.9 розділу 1 Кредитного договору, позивач нарахував прострочену в розмірі  27%, яка не була погоджена з поручителем, внаслідок чого відповідно  до ч.1 ст.559 ЦК України порука повинна бути припиненою.  Крім того останній платіж зі сплати відсотків, згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач здійснила в серпні 2009 року, а АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду  із позовною вимогою про дострокове повернення всієї заборгованості за кредитним договором 10 вересня 2009 року тому порука за вказаним договором є припиненою з 10 березня 2010 року. 
Вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором переглядалися судами різних інстанцій неодноразово.
Висновки Верховного суду
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Постанову Донецького апеляційного суду від 21 травня 2019 року, якою задоволено позовні вимоги  скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Доводи та заперечення учасників справи
Ухвалою Донецького апеляційного суду задоволено клопотання ТОВ «Фінансова компанія  «Юніко Фінанс» про залучення до участі у справі в якості правонаступника  ПАТ «Дельта Банк», який переміг 30.07.2020 року на відкритому електронному аукціоні щодо реалізації  права вимоги  ПАТ «Дельта Банк», проведеному на підставі  постанови  Правління НБУ від 03.03.2015 року.
Представники правонаступника позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_3 , яка представляє інтереси відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися  про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
05 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1   був укладений кредитний договір № 11391219000, за умовами якого п.1.2.5 договору, ПАТ «УкрСиббанк» надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 37 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних на строк до 05 вересня 2023 року, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника у банку.
Відповідно до п. 1.2.7, п.1.2.8, п. 1.2.10  кредитного договору позичальник взяв  на себе зобов`язання повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 2 до договору, шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 485 доларів США .
05 вересня 2008 року, на забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між  АКІБ «УкрСиббанк»  та ОСОБА_3 і ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки     № 227443   та  №  227442, відповідно, про солідарну відповідальність, за яким кожен окремо поручилися перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_1   зобов`язань за кредитним договором № 11391219000 від 05 вересня 2008 року.
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», який став правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та  ПАТ «Дельта Банк» був  укладений  договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив, ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора та отримав  право вимоги до боржників щодо повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. 
Вказаний договір підписаний сторонами, скріплений печатками ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 грудня 2011 року за реєстровим № 2949, зі змінами внесеними Додатковою угодою № 1 нотаріально посвідченою 19 грудня 2011 року за реєстровим № 2956.
Відповідно до акту прийому-передачі від 19 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв, як передбачено п.2.2 договору, право вимоги за кредитами, які деталізовані в додатку №1 до договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року .
Згідно витягу з додатку №1 ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитним договором № 11391219000, укладеним з ОСОБА_1   05 вересня 2008 року з кінцевим терміном повернення кредиту 05 вересня 2023 року, балансовий рахунок за основним боргом №2233, валюта кредитного договору долари США, загальний розмір грошового зобов`язання за кредитним договором складає 37.000 доларів США, фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання у гривневому еквіваленті складає  403.908,46 грн., виконання зобов`язання забезпечено укладеними 05 вересня 2008 року договорами поруки за № 227442 з ОСОБА_3 , та за № 227443 з ОСОБА_3 та договором іпотеки № 93282, укладеним 05 вересня 2008 року з  ОСОБА_1 . 
Згідно витягів з актів прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, складених уповноваженими сторонами договору 18 квітня 2012 року на виконання п.4.2 договору купівлі-продажу, ПАТ «Дельта Банк» прийняв оригінали кредитного договору № 11391219000, укладені з ОСОБА_1 , договору іпотеки № 5423, двох договорів поруки, виписку про рух коштів по рахункам позичальника, копії паспорту та ІПН.(т.1 а.с.36)
На підтвердження часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, суду першої інстанції надано копії платіжних квитанцій про сплату ПАТ «УкрСиббанк» кредиту за період з жовтня 2008 року по серпень 2010 року на загальну суму 112 808 грн. (т.1. а.с.122-132).
Згідно з наданим банком розрахунком   станом на 29 квітня 2013 року, позичальник має заборгованість за кредитним договором 58 044,23 доларів США, що згідно курсу НБУ 100 доларів США - 799,3 грн., дорівнює   463 627 грн. 81 коп.,  в тому числі: тіло кредиту - 36 776,08 доларів США, що в еквіваленті складає 293 951 грн. 21 коп., відсотки - 21 228,15 доларів США, що в еквіваленті складає  169 676 грн. 60 коп., з них прострочена заборгованість по тілу кредиту 4 622,57 доларів США, відсоткам – 1 382,81 доларів США (т.1 а.с. 252).
Згідно п.1.1.1 кредитного договору ОСОБА_1   підписуючи договір, погодилася з викладеною у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк» (Протокол № 243 від 21 серпня 2008 року) із усіма змінами і доповненнями, пропозицією банку надати споживчий кредит на умовах, встановлених у цьому договорі та Правилах.
Відповідно до п.п.1.1.2, 1.1.3 кредитного договору сторони погодили, що після підписання договору Правила стають його невід`ємною частиною. Підписуючи цей договір, сторони підтвердили, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в ньому та Правилах. Підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору.
Пунктом 1.3.1 Правил, встановлено, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за встановленою ставкою у подвійному розмірі до моменту погашення такої заборгованості.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до пункту першого частини першої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Пунктом першим частиною першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтями 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; ця заміна не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
У частині першій статті 218 ЦК України передбачено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів укладення договору. З вказаним висновком колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися, внаслідок наявності в матеріалах справи копії мемориального ордеру про перерахування  відповідачу  грошової суми у валюті 37000 доларів США, що еквівалентно  179461,10грн. та надання позичальником  доказів на підтвердження факу часткового виконання кредитних зобов`язань.
Вказане стосується і невизнання відповідачами позовних вимог з підстав недоведеності укладення договору про відступлення прав вимоги між  ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011 року, так як факт укладення вказаного договору підтверджено належними та допустимими доказами, які мають місце в матеріалах справи, а саме копією договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами,  випискою з вказаного договору, актом прийому передачі  документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, в якому зазначена ідентифікація кредитних договорів, шляхом зазначення їх номерів та прізвищ боржників(т.1 а.с.36,37,38, т.3 а.с.2-39, 70).
Висновки суду першої інстанції, що відповідно до виписки ПАТ «Укрсиббанк»  з кредитного договору за період з  05.09.2008 року по 12.04.2012 року, станом на  12.04.2012 року була списана за рахунок спеціальних резервів заборгованість за нарахованими доходами за операціями з клієнтами в розмірі 12390,22 USD та списана у збиток заборгованість за кредитними операціями в розмірі 36776,08 USD, а тому АТ «Укрсиббанк»  не мав права продавати позивачу право вимоги, яке на момент продажу вже не існувало - не ґрунтуються на законі.
Відповідно п.1.4. Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України затвердженої Постановою Правління Національного банку України  від                                      15.09.2004  N 435  бухгалтерський   облік   простроченої,   сумнівної    та безнадійної  заборгованості  за  кредитними  лініями  здійснюється аналогічно до розділу III цієї Інструкції.
Тобто відображення в бухгалтерському обліку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника, а тому не свідчить про припинення зобов`язання останнього, так як не відбулося  прощення кредитором боргу.
Вказаний висновок узгоджується з позицією висловленою в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 718/175/17(провадження № 61-22102св18)
Висновки суду першої інстанції, що рішенням    Червонозаводського районного суду  м.Харкова від 28.07.2016 року, яке залишено без змін  ухвалою апеляційного суду  Харківської області  від 15.07.2017 року визнано припиненою поруку, укладену між  АТ  «УкрСибБанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_3 є передчасними, бо вказані судові рішення були скасовані постановою Верховного Суду  від 27 лютого 2019 року. (т.4 а.с.1-7)
У вказаній постанові колегія суддів Верховного Суду зазначила, що суди першої та апеляційної інстанції неправильно визначили характер спірних правовідносин  та норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, не врахували, що позовна заява банку про стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителів, подана банком до суду  у вересні 2009 року, ухвалою  Першотравневого районного суду Донецької області  від 25 травня була залишена без розгляду, що у розумінні частини другої статті 1050 ЦК України не є вимогою про дострокове повернення кредитних коштів. За таких обставин суди дійшли передчасного  висновку про те, що банк  у вересні 2009 року скористався своїм правом на дострокове повернення боргу, у зв`язку із чим безпідставно визнали поруку припиненою. 
Стосовно питання щодо визначення розміру заборгованості боржників перед кредитором колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного, в матеріалах справи мають місце докази про отримання відповідачем кредитної суми  в розмірі 37000 доларів США, що  еквівалентно 179461,10грн. за курсом Національного банку України на день укладення Договору, за користування кредитними коштами процентна ставка встановлена 13,5%., розмір ануїтетного платежу дорівнює 485,00 доларів США,  день сплати 05 число кожного місяця протягом строку користування. Розмір заборгованості визначається станом на  29.04.2013 року, як зазначено в позові.(т.1 а.с.6, 252)
Крім того матеріали справи містять підтвердження погашення кредитної суми, яке відбувалося   шляхом перерахування на рахунок позивача грошових сум: 3471,01  долари та 2700 гривні, а саме: 
06.10.2008 року було перераховано 500 доларів США;
05.11.2008 року було перераховано 470 доларів США;
06.11.2008 року було перераховано  15 доларів США;
05.12.2008 року було перераховано 435 доларів США;
08.12.2008 року було перераховано 50,01 доларів США;
20.01.2009 року було перераховано 200 доларів США;
13.02.2009 року було перераховано 100 доларів США;
09.04.2009 року було перераховано 400 гривень;
21.05.2009 року було перераховано 200 доларів США;
22.05.2009 року було перераховано 100 доларів США;
21.08.2009 року було перераховано 1600 гривень;
24.11.2009 року було перераховано 500 доларів США;
30.11.2009 року було перераховано 300 гривень;
28.01.2010 року було перераховано 400 гривень;
19.03.2010 року було перераховано 100 доларів США;
23.03.2010 року було перераховано 1,00 доларів США;
23.03.2010 року було перераховано 150 доларів США;
16.04.2010 року було перераховано 100 доларів США;
26.07.2010 року було перераховано 450 доларів США;
18.08.2010 року було перераховано 100 доларів США.(т.1 а.с. 122-132)
Колегія суддів вважає нарахування подвійних процентів за час порушення строку виконання кредитних зобов`язань недоречним, оскільки  у пункті 1.2.9 договору про надання споживчого кредиту, укладеного сторонами 05.09.2008 року, зазначена процентна ставка за кредитом у розмірі 13,5% річних.
Відповідно до пунктів 1.1.2, 1.1.3 кредитного договору сторони погодили, що після підписання договору Правила стають його невід`ємною частиною. Підписуючи цей договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в ньому та Правилах. При цьому після підписання сторонами цього договору Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору.
Пунктом 1.3.1 Правил, встановлено, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін застосовується процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за встановленою ставкою у подвійному розмірі до моменту погашення такої заборгованості.
Разом з тим, у змісті договору надання споживчого кредиту від 05 вересня 2008 року та додатку № 3 «Тарифи Банку» до договору надання споживчого кредиту (з Правилами) від 05 вересня 2008 року не міститься умови щодо застосування подвійної процентної ставки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі         № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг і потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
З огляду на вказане загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_1 з урахуванням часткового погашення кредитної суми повинна дорівнювати: 450615,96грн. за період з 05.09.2008 року по 29.04.2013 року, тобто за 1671 днів.
{37000 доларів США + 23185,13 доларів США відсотки (37000доларів США х 13,5% : 360 х 1671 днів : 100) – 3471,01 доларів погашення боргу} = 56714,12 долари США,  що еквівалентно(1 долар - 7,993гривень) 453315,96грн. – 2700 гривні погашення боргу = 450615,96грн.
Що стосується  вимог до поручителів про виконання ними солідарного з боржником зобов`язання за договором, в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Подібна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц (провадження № 14-145цс18).
У разі подання заяви про застосування наслідків позовної давності до стягнення заборгованості за періодичними платежами підлягає встановленню час припинення виконання кредитних зобов`язань позичальником на підставі допустимих доказів.
З матеріалів справи, а саме із заперечень на позовну заяву  вбачається, що відповідач, яка одночасно є представником відповідачів  заявила клопотання про застосування наслідків  строку позовної давності стосовно вимог до поручителів, оскільки позов не було пред`явлено протягом шести місяців  від дня настання строку виконання основного зобов`язання.(т.1 а.с.47-50) 
З урахуванням наведеного, керуючись положеннями ст.559 ЦК України та враховуючи, що кредитний договір укладено  до 05.09.2023 року, а до суду подано позов 05.06.2013року, позивач має право  на солідарне стягнення з відповідачів в межах термінів з 05.12.2012 року до 05.09.2023 року, тобто 6 місяців до звернення до суду та за 123 місяці після звернення до суду.
Здійснюючи розрахунок колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказане застереження узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року  у справі № 444/9519/12. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання» (п. 54 Постанови).
Оскільки розмір ануїтетного платежу дорівнює 485,00 доларів США,  день сплати 05 число кожного місяця протягом строку користування, то з відповідачів солідарно необхідно стягнути  2910 доларів США(485, 00 доларів США х 6 місяців до звернення до суду), що еквівалентно 23259,63грн.
А за решту місяців до закінчення терміну дії договору, що відповідає кількості 123 місяців відповідачі повинні солідарно сплатити 25283,33 долари США(37000 долари США : 180 загальна кількість місяців дії кредитного договору х 123), що еквівалентно 202089,68грн.
З наведеного вбачається, що відповідачі в солідарному порядку повинні відшкодувати позивачу 28193,33 долари США, що еквівалентно 225349,31грн. (23259,63грн. + 202089,68грн.).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За вказаних обставин доводи позивача про незаконність судового рішення є обґрунтованими. 
При розгляді даної справи суд враховує, що нормами ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Висновки суду апеляційної інстанції в повній мірі узгоджені з позиціями Верховного Суду переліченими в мотивувальній частині рішення.  
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, було зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» надати суду виписку про рух коштів, отриману від «Дельта Банк» за договором відступлення прав вимоги за кожним рахунком позичальника, пов`язаним з виконанням кредитного договору №11391219000 від 05.09.2008 року, укладеним з ОСОБА_1 , а також зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» та відповідачів в особі ОСОБА_3 зробити  розрахунок заборгованості за кредитним договором №11391219000 від 05.09.2008 року з моменту її виникнення  до звернення з позовом до суду.
На виконання ухвали Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, правонаступником позивача ТОВ ФК «Юніко Фінанс» надано копію виписки про рух коштів отриману від ПАТ «Дельта Банк» за договором відступлення права вимоги за кожним рахунком позичальника, пов`язаним з виконанням кредитного договору №11391219000 від  05.09.2008 р., укладеним з ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості.
Дослідивши надані правонаступником позивача документи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків про необхідність їх долучення до справи. 
Проте наданий правонаступником позивача розрахунок не можна вважати переконливим, оскільки з нього вбачається, що відповідач не припинила погашення боргу 18.08.2010 року, в розрахунку зазначено надходження 05.2011 року погашення процентів в сумі 58,66(валюта не зазначена).  Вказана обставина суперечить позиції відповідачів. Доказів на підтвердження надходження від відповідачів вказаної суми до розрахунку не долучено.
Крім того з заперечень відповідача від 05.07.2013 року(т.1 а.с.120) вбачається, що 24 листопада 2009 року відповідач в рахунок погашення заборгованості перерахувала 500 доларів США(ксерокопія платіжки нечитабельна), а в розрахунку правонаступника зазначено, що 24 листопада 2009 року відбулося погашення боргу в сумі 500 гривень. Позивач, як і його правонаступник не спростували твердження відповідача вказане в запереченнях, та не надали належних і допустимих доказів для підтвердження, що вказана сума сплачена відповідачем в гривнях. 
Представник відповідачів не надала свого розрахунку розміру заборгованості, як було запропоновано в ухвалі суду від 23 грудня 2020 року, проте надала чергові заперечення з яких вбачається, що позивач з повторними вимогами до поручителів звернувся  у січні 2016 року, тобто після  припинення дії поруки, відлік якої розпочався  у березні 2012 року.
Однак з вказаними доводами не можна погодитися, оскільки в січні 2016 року дана цивільна справа знаходилася на розгляді у ВССУ з розгляду цивільних та  кримінальних справ, про що свідчать матеріали т.2 а.с.78-101. 
В 2016 році з позовом до ПАТ УкрСиббанк   зверталися поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою. Позовні вимоги  рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова  від 28.07.2016 року задоволено, ухвалою Апеляційного суду Харківської області  від  15 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вказані судові рішення постановою Верховного Суду від 27.02.2019 року скасовано, в задоволенні позову про визнання поруки припиненою відмовлено.
Посилання представника відповідачів, що позивач пропустив  строк позовної давності до всіх відповідачів, а тому є підстави для відмови в позові не переконливі.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір було укладено з 05.09.2008 року по 05.09.2023 року, до суду позивач звернувся  05.06.2013 року, а останній платіж згідно платіжних доручень відповідача здійснено 18.08.2010 року.
З наведеного вбачається, що позивач звернувся з позовом не тільки в межах виконання умов договору, а і в межах трирічного строку сплати чергового платежу.
Якщо клієнт впродовж трьох років хоч і не здійснює платежі по кредитному договору (але до закінчення строку кредитного договору), це не дає можливості застосувати судом за його заявою строки позовної давності. Такі строки можуть застосовуватися щодо кожного окремого траншу, який клієнт не здійснив.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції не правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не повно та не всебічно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, не правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив не законне й необґрунтоване рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи  на новий розгляд  змінює рішення  або ухвалює нове, цей суд відповідно  змінює розподіл судових витрат.
Позивач звертаючись до суду сплатив 3441,00грн.за подачу позову та 1720,50грн. за подачу апеляційної скарги, загальна сума судових витрат дорівнює 5161,50грн., враховуючи, що позов задоволено на 97,19%, позивач має право на відшкодування  5016,64грн.
Оскільки в даному випадку є три відповідача, то з кожного з них підлягає стягненню сума пропорційна долі, яка відповідає сумі стягнення. З відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова сума в розмірі 450615,96грн. з яких солідарно з  ОСОБА_3 , та окремо солідарно з ОСОБА_3 підлягає стягненню - 225349,31грн., що відповідає  50% від загальної суми боргу. З урахуванням наведеного розрахунку з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати в сумі 2508,32грн. та з ОСОБА_3 і ОСОБА_3 з кожного окремо по 1254,16грн.
Повний текст постанови виготовлено 11 січня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року скасувати.
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,  заборгованість  за кредитним договором  від 05 вересня 2008 року №11391219000 в сумі  450615,96грн. з яких солідарно з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 225349,31грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість  за кредитним договором  від 05 вересня 2008 року №11391219000 в сумі  450615,96грн. з яких солідарно з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - 225349,31грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в рахунок  погашення витрат по сплаті судового збору 2508,32грн. та  з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по  1254,16грн. з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав передбачених ст.389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Касаційна скарга подається безпосередньо до  суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                                                             Т.І. Биліна

Судді                                                                                          В.М. Барков

Є.Є. Мальцева