ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/23322/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  25 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
Міністерство внутрішніх справ України (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просив:
1) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 25.08.2020 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №61849480;
2) зобов`язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 61849480 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права, просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду 28.09.2020 року. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з вручення ухвали.
Крім іншого, ухвалою суду від 05.10.2020 також була звернута увага позивача на пропуск ним десятиденного строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 287 КАС України.
Позивачем було надано заяву про поновлення строків звернення до суду, в якій заявник просив суд поновити строк звернення.
Разом з тим, викладені у заяві на усунення недоліків причини поважності пропуску строку на звернення до суду визнані судом неповажними.
Відтак, при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строки звернення до суду з адміністративним позовом, встановлені ст. 287 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Приписи п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Отже, підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України є неподання особою в зазначений строк заяви або визнання неповажними підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Приписи абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України визначають, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частин першої та другої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено спеціальний десятиденний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
За правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали, особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції ухвалою від 05.10.2020 року було залишено позовну заяву без руху, з мотивів викладених у ній.
На виконання вказаної ухвали позивачем було надано докази про сплату судового збору у розмірі 4204,00 грн.; уточнену позовну заяву, в якій позивач просив суд:
1) визнати протиправними дії Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 25.098.2020 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн. у ВП № 61849480;
2) скасувати постанову Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.098.2020 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн. у ВП №61849480;
Також, на усунення недоліків позовної заяви надано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.11.2019 у справі №826/13331/18 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2020, довідку від 06.05.2020 №22/6-887, копію листа адресованого МВС України на адресу ГУ ПФУ в м. Києві та заяву про закінчення виконавчого провадження у належному вигляді, тобто у вигляді, з яких можливо встановити зміст таких документів.
Відтак, недоліки позовної заяви в частині сплати судового збору у розмірі 4204,00 грн., надання суду уточненої позовної заяви, доказів, що підтверджують обставини на яких гуртуються вимоги позивача у вигляді з яких можливо встановити їх зміст, позивачем усунуто.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, подав заяву в якій просив поновити пропущений строк звернення до суду з позовом, посилаючись на те, що 16.09.2020 на адресу МВС України було надіслано копію постанови державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні №61849480, з огляду на що, виходячи з положень ч. 1 та ч. 9 ст. 120, а також ч. 1 ст. 121 КАС України строк звернення до суду щодо оскарження постанови від 25.08.2020 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №61849480 пропущений з поважних причин.
Разом з тим, в порушення обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем, ні до заяви про поновлення строку звернення до суду, ні до позовної заяви, не надано суду жодних, у розумінні ст. 73 КАС України, доказів, які б підтвердили доводи позивача, зокрема, не надано суду ані супровідного листа державного виконавця з відміткою МВС України про отримання останнім спірної постанови, ані будь-яких інших документів з яких можливо було б пересвідчитись, що оскаржувану постанову отримано позивачем саме 16.09.2020, з огляду на що причини пропуску строку звернення до суду, що викладені в заяві про поновлення строку звернення до суду, судом першої інстанції визнані не поважними.
Колегія суддів дослідивши наявні в матеріалах справи докази станом на момент винесення судом першої інстанції спірної ухвали дійшла висновку про правильність висновку суду першої інстанції та повністю погоджується з його мотивуванням.
Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів відхиляє у зв`язку з їх необґрунтованістю. 
Крім того, докази, які апелянт долучив до апеляційної скарги, а саме - супровідний лист з відміткою про отримання позивачем спірної постанови, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на наступне.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги жодних доказів неможливості подання вказаного супровідного листа до суду першої інстанції апелянтом не надано як і не надано жодних пояснень з цього приводу.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим  висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем законодавчо встановленого десятиденного строку звернення до адміністративного суду, відповідно до правових положень адміністративного судочинства та відсутність законних підстав для його поновлення.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:          

Судді: