УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/11841/20 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В. 
Категорія ч.2 ст. 172-15 КУпАП    Доповідач Широкопояс Ю. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року. Суддя Житомирського апеляційного суду Широкопояс Ю.В., розглянувши в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2020 року у справі за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП щодо ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ), що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та вирішено накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2465 гривень, та звільнено  ОСОБА_2  від сплати судового збору.
Згідно постанови, о 08 год 00 хв 20.08.2020. в умовах особливого періоду військовослужбовець за контрактом командир відділення в/ч НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 самовільно залишив вказану військову частину, яка розташована по АДРЕСА_2 . До військової частини повернувся 21.08.2020. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Твердить про неповноту судового розгляду, недоведеність його винності у вчиненні правопорушення, невідповідність фактичним обставинам справи висновків суду про вчинення правопорушення в умовах особливого періоду.
ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, не з`явився у судове засідання 20.01.2021 та не повідомив про причину неявки. Тому справа розглядається у відсутності цієї особи.
Перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Частиною 4 статті 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем в умовах особливого періоду, - у виді штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
З матеріалів справи видно, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, оскільки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю доказів у даній справі.
Зокрема, наведеними у постанові фактичними даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях самого ОСОБА_2 , а також свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.09.2020., рапорті від 20.08.2020., - про самовільне залишення військовослужбовцем Буряченком в/ч НОМЕР_1 20.08.2020. (четвер), що є робочим днем (а. с. 1-4, 7-8, 9-11).
Доводи апеляційної скарги про відсутність особливого періоду станом на 20.08.2020. є необґрунтованими, оскільки відповідно до правової позиції, що міститься у постанові Вищого адміністративний суду України від 16 лютого 2015 року у справі N 800/582/14, особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває до тепер; закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Доводи апелянта про те, що він був вправі вільно пересуватися територією України та залишати територію військової частини, є безпідставними, за даними Контракту, укладеного 27.06.2018 на три роки між ОСОБА_2 та командиром в/ч НОМЕР_2 , військовослужбовець ОСОБА_2 був вправі вільно пересуватися територією України у вихідні, святкові та неробочі дні, крім періоду військових навчань, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби у добовому наряді.
Апеляційний суд також визнає недостовірними пояснення ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те що, 20.08.2020. він був відсутній на службі з поважної причини, оскільки вони не підтверджуються сукупністю наявних у справі доказів та спростовуються змістом первинного письмового пояснення самого ОСОБА_2 про причину відсутності на службі.
Судом вирішено питання про накладення мінімального за розміром адміністративного стягнення в межах санкції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП з дотриманням положень ст. ст. 33, 38 цього Кодексу.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, що є законною та обґрунтованою, немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2020 року у справі за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,- без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 Суддя Ю.В. Широкопояс