УХВАЛА
 
22 січня 2021 року
м. Київ
справа № 675/2287/18
провадження № 51-6325 ск 20

 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року.
Оскаржені судові рішення
1.  Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
засуджено за частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України(далі – КК) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, крім житла. 
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з                          ОСОБА_5 , на її користь 20000 грн моральної шкоди.
2.  Суд першої інстанції встановив, що 14 червня 2018 року ОСОБА_5 приїхав в                               с. Сивір Ізяславського району Хмельницької області з метою вчинення розбійного нападу на ОСОБА_6 , заздалегідь взявши із собою знаряддя вчинення злочину – аерозольний балон із вмістом речовини сльозоточивої та дратівливої дії. У той же день близько 16:00 ОСОБА_5 , наперед пересвідчившись, що в домоволодінні окрім ОСОБА_6 немає сторонніх осіб, відкривши запірний пристрій у вигляді клямки вхідної хвіртки, проник на огороджену парканом територію господарства, в якому постійно проживає ОСОБА_6 , та прослідував до веранди житлового будинку, де неподалік вхідних дверей зустрів потерпілу, яка після розмови з ним прослідувала до будинку, не передбачаючи наявності будь-якої загрози для себе з його сторони, залишила відчиненими вхідні двері. В цей час ОСОБА_5 , прослідував до кухні, де в той час перебувала ОСОБА_6 біля плити спиною до нього та розпилив зазначену речовину в обличчя останньої, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей, які відповідно до висновку експерта відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості. Подавивши у такий спосіб волю потерпілої ОСОБА_6 та привівши її у безпорадний стан, оскільки остання втратила рівновагу від розпилення речовини в ділянку очей та попадання зазначеної речовини в дихальні шляхи, впала на підлогу, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на боковій поверхні грудної клітки справа, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. В цей час засуджений з метою пошуку її заощаджень розпочав обшукувати будинок потерпілої, почергово відкриваючи двері серванту, шафи, перевертаючи при цьому речі. Внаслідок таких дій ОСОБА_5 заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 30 грн, що були заховані під скатертиною на столі поблизу телевізора в спальній кімнаті будинку.
У подальшому, ОСОБА_5 залишив будинок та побіг з місця події у ліс, де в подальшому попрямував до с. Дертка Ізяславського району Хмельницької області та, зупинивши попутний транспортний засіб, поїхав у м. Острог Рівненської області, не доїжджаючи до якого був виявлений та затриманий працівниками поліції.
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі 
3.  У касаційній скарзі захисник, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), просить судові рішення щодо                               ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
4.  На обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до невірної кваліфікації інкримінованого його підзахисному кримінального правопорушення. Крім того, стверджує, що згідно довідки ПрАТ «Київстар», ОСОБА_5 о 16:02 перебував у межах с. Межиріч Острозького району Рівненської області, що за 12 км від місця вчинення злочину.
5.  Сторона захисту вважає, що протокол огляду місця події від 16 червня 2018 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та висновок судово-медичного експерта № 286, є недопустимими та неналежними доказами.
6.  Також захисник зазначає, що органом досудового розслідування було штучно створено ситуацію із заволодінням грошових коштів потерпілої, оскільки ОСОБА_5 таких дій не вчиняв, а суди попередніх інстанцій не дослідили ці речові докази.
7. Посилаючись на неповноту судового слідства, захисник також вказує на відсутність у вироку суду висновків щодо показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
8. Апеляційний суд не усунувши зазначених порушень, не надав належної оцінки факту звернення ОСОБА_10 про вчинення ним злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 КК, незаконно залишив вирок без змін, у частині вирішення цивільного прозову потерпілої, та в порушення вимог пункту 5 частини 2 статті 412 КПК провів розгляд за відсутності потерпілої та її представника.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424–428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.     
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_3