П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

        17 березня 2021 року                                                                                                  місто Київ 
 
Єдиний унікальний номер справи 755/12207/18
Номер провадження  22-ц/824/563/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Головачова Я. В., Шахової О. В., 
 
за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,
 
вивчивши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Яровенко Н. О., у справі за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
 
в с т а н о в и в :
 
У серпні 2018 року Акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 листопада 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено договір № 767897 банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів згідно умов якого, банк відкрив відповідачу рахунок та з 29 листопада 2011 року встановив початковий кредитний ліміт в розмірі 23 000 грн., процентна ставка за встановленим кредитним лімітом на момент укладення договору становить 30 %, пільговий період становить 45 днів, мінімальний щомісячний платіж - 7 % від використаного кредитного ліміту зі строком внесення мінімального щомісячного платежу до 15 числа кожного місяця. 
 
Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, натомість відповідач не сплатив своєчасно кошти за вказаним договором у зв`язку з чим банк направив на його адресу вимогу № 2692/1 від 20 квітня 2018 року. 
 
Так, оскільки станом на 13 червня 2018 року відповідач взяті на себе зобов`язання за договором № 767897 не виконав, у нього утворилась заборгованість у розмірі 58 110 грн. 66 коп. яка складається із: 50 000 - сума простроченого ліміту кредитування; 643 грн. 64 коп. - сума простроченого овердрафту; 575 грн. 39 коп. - сума відсотків за прострочений кредит з 30 травня 2018 року по 12 червня 2018 року; 6 802 грн. 58 коп. - сума прострочених відсотків за кредит за період з 29 листопада 2017 року по 29 травня 2018 року; 7 грн. 42 коп. - сума відсотків за прострочений овердрафт за період з 30 травня 2018 року по 12 червня 2018 року; 81 грн. 62 коп. - сума прострочених відсотків за овердрафт за період з 27 грудня 2017 року по 29 травня 2018 року.
 
Позивач зазначає, що оскільки відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо повернення кредиту, останній був вимушений звернутися до суду 
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року (а.с. 109-111) позов Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість в сумі 58 110 грн.. 66 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» судовий збір в розмірі 1 762 грн.
 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 22 жовтня 2020 року ОСОБА_3 В інтересах ОСОБА_2 . Подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального пава, просила рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні позову, відмовити.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розгляд даної справи було проведено судом першої інстанції за наявними в матеріалах справи доказами наданими позивачем, без врахування позиції відповідача.
 
На думку скаржника, суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення дійшов невірного висновку щодо розміру заборгованості ОСОБА_2 перед банком, що є предметом спору по даній справі. 
 
Скаржник зазначає, що згідно договору № 767897 від 11 листопада 2011 року, вся інформація щодо умов кредиту та виконання зобов`язань міститься в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», які необхідні для з`ясування всіх обставин справи, проте вони не були надані до суду першої інстанції. Крім того, з наявного в матеріалах справи розрахунку суми боргу по заяві-договору на відкриття карткового рахунку № 767897 від 11 листопада 2011 року, неможливо встановити яким чином було визначено періоди нарахування відсотків за управління розрахунками, суму що підлягала до оплати у зв`язку з простроченням, кількість днів прострочення та розрахунок суми відсотків за управління розрахунками.
 
Скаржник посилається на те, що договір № 767897 від 11 листопада 2011 року укладений на невизначений строк, у зв`язку з чим є необхідність у встановленні факту виникнення заборгованості, суми погашень боргу, періодів прострочення з урахуванням умов договору.
 
Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки щодо позовної давності звернення з даним позовом до суду та проігноровано вимоги ст. 81 ЦПК України.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 січня 2021 року прийнято дану справу до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
У судовому засіданні представник ТОВ «Глобал Спліт» - Петренко М. О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.
 
Скаржник та представник позивача до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на їх електронні адреси у зв`язка з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши заперечення ТОВ «Глобал Спліт» - Петренка М. О., з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність  підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності порушення ОСОБА_2 умов договору № 767897 від 11 листопада 2011 року.
 
Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено договорі № 767897 банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів згідно умов якого, банк зобов`язався відкрити клієнту поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів згідно із заявами клієнта та зобов`язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України , а клієнт зобов`язується сплачувати банку плату за надані послуги відповідно до діючих Тарифів банку; номер рахунку: НОМЕР_1   (а.с. 05).
 
11 листопада 2011 року ОСОБА_2 підписала заяву-договір № 767897 від 11 листопада 2011 року на відкриття карткового рахунку та оформлення платіжної картки, відкриття кредитної лінії та розміщення вкладу (а.с. 06-07).
 
В матеріалах справи наявна виписка по рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 за період з 11 листопада 2011 року по 13 червня 2018 року по рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 14-31).
 
20 липня 2020 року між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Глобал-Спліт» укладено договір № 73-РБ про відступлення права вимоги за умовами якого, останнє набуло права вимоги банку до позичальників зазначених у додатку № 1 до цього договору (а.с. 175-177).
 
Згідно додатку № 1 до договору № 73-РБ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року, банк відступив ТОВ «Глобал-Спліт» право вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 за договором № 767897 від 11 листопада 2011 року з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків (а.с.178-179).
 
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
Відповідно до 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
 
Згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що 11 листопада 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено договорі № 767897 банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів.
 
Як вбачається із виписки № 832064-2018/0613 за період з 11 листопада 2011 року по 13 червня 2018 року по рахунку № НОМЕР_1 , яка є первинним банківським документом, банк свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_2 кредитні кошти, якими остання користувалась, проте станом на 13 червня 2018 року не повернула, у зв`язку з чим, у неї утворилась заборгованість яка станом на 13 червня 2018 року складає 58 110 грн. 66 коп.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.
 
Колегія суддів ставиться критично до посипання скаржника на те, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення дійшов невірного висновку щодо розміру заборгованості ОСОБА_2 перед банком, оскільки задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наявної в матеріалах справи виписки по рахунку боржника, яка є первинним документом банку.  
 
Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що з наявного в матеріалах справи розрахунку суми боргу, неможливо встановити яким чином було визначено періоди нарахування відсотків за управління розрахунками, суму що підлягала до оплати у зв`язку з простроченням, кількість днів прострочення та розрахунок суми відсотків за управління розрахунками, оскільки вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання щодо правильності нарахування заборгованості по кредиту не проводилось, а тому підстави вважати його неповним - відсутні.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  - залишити без задоволення.
 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року  - залишити без змін.
                                   
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           Я. В. Головачов 

                                                                                                                  О. В. Шахова