ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 520/3981/19
адміністративне провадження № К/9901/672/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Калашнікової О.В.,  Соколова В.М., 
розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №520/3981/20
за позовом ОСОБА_1 до Куп`янської міської ради Харківської області,  Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, про  визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року (у складі Головуючого судді: Бенедик А.П., суддів: Гуцала М.І. ,  Донець Л.О.),
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Куп`янської міської ради Харківської області, Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, в якому просила:   визнати протиправним та скасувати розпорядження Куп`янського міського голови від 22.03.2019 №30/КП про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з займаної посади;   поновити позивача на посаді начальника відділу освіти Куп`янської міської ради;   стягнути з відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області      на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.01.2019 по дату прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді, з урахуванням кількості робочих днів та середньоденної заробітної плати.
2. В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що Розпорядження Куп`янського міського голови від 22.03.2019 №30/КП, підписане заступником міського голови Мацегорою Г.М., згідно якого застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення згідно п.1 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
3. Позивач вказувала, що оскаржуване розпорядження, в якому зокрема відповідач посилається на Акт службового розслідування від 21.03.2019 є такими, що ґрунтуються на загальних фразах без посилання на конкретні пункти та обставини, без врахування міри вини працівника тощо.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
4. Рішенням Харківського      окружного адміністративного суду від 22.08.2019 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано розпорядження Куп`янського міського голови від 22.03.2019 №30/кп про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з займаної посади; поновлено позивача на посаді начальника відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області з 23.03.2019; стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2019 по 22.08.2019 в сумі 34788,53 грн. з утриманням обов`язкових податків, зборів та внесків; рішення звернуто до негайного виконання в частині присудження виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць та щодо поновлення на посаді.
5. Задовольняючи      частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваного розпорядження у зв`язку з порушенням процедури накладення дисциплінарного стягнення, а саме - пропуску відповідачем визначеного   ст. 148 КЗпП України   строку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивача      на посаді та      стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2019 по 22.08.2019 в сумі 34788,53 грн. з утриманням обов`язкових податків, зборів та внесків.
6. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 апеляційну скаргу Куп`янської міської ради Харківської області задоволено: рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 у по справі №520/3981/19 скасовано, прийнято нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Куп`янської міської ради Харківської області, Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
7. В обґрунтуваннях даного судового рішення суд апеляційної інстанції вказував про обґрунтованість застосування до позивача      дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення згідно п. 1 ч. 1   ст. 41 КЗпП України. Також, оскільки строк перебігу для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності визначається днем, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, тому саме з цього дня слід обчислювати початок перебігу строку для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, то висновок суду першої інстанції щодо пропуску шестимісячного строку притягнення позивача до відповідальності є помилковим.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
8. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції у даній адміністративній справі позивач звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада   2019 року і залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 по справі 520/3981/19.
9. Скаржник, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення, які виразились у наступному: суд апеляційної інстанції не надав жодної правової оцінки фактам, які викладено в акті службового розслідування від 21.03.2019, який було складено за наслідком проведеного службового розслідування та не дослідив, які саме норми права порушила позивачка; Наказ Міністерства транспорту України від 10.02.1998 №43 «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», на який посилаються в оскаржуваному розпорядженні не є нормативно-правовим актом, джерелом права та носить рекомендаційний характер; суд апеляційної інстанції невірно обчислив строк притягнення до дисциплінарної відповідальності; суд не міг посилатись на документи надані разом із відзивом, оскільки вони не були вірним чином завіреними та у додатках відсутні докази надсилання відзиву учасникам справи тощо.
10. 27 січня 2020 року до Верховного Суду від Куп`янської міської ради надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить: з метою формування єдиної правозастосовчої практики у правовідносинах щодо строку притягнення посадової особи місцевого самоврядування до дисциплінарної відповідальності за триваючі дисциплінарні правопорушення, виявлені за результатами службового розслідування - передати справу №520/3981/19 на розгляд Великої палати Верховного Суду; відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 , залишивши постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 без змін. 
ІІ.  РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
11. Касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 02.01.2020.
12. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2020 визначено склад суду: суддя-доповідач Жук А.В., судді: Калашнікова О.В., Соколов В.М.
13. Ухвалою Верховного Суду від 03.01.2020 відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 520/3981/19.
14. Ухвалою Верховного Суду від 09.02.2021 Куп`янській міській раді відмовлено у задоволенні клопотання про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №520/3981/19.
15. Ухвалою судді Верховного Суду від 15.02.2021 дану адміністративну справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
16. Позивач з 2011 року проходила публічну службу в органах місцевого самоврядування на посаді начальника Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області.
17. Розпорядженням секретаря міської ради від 30.08.2018 №63/КП позивача звільнено з роботи, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду.
18. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 по справі №2040/7979/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Куп`янської міської ради Харківської області, відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області      про визнання протиправним та скасувати розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу: визнано протиправним та скасовано розпорядження секретаря міської ради від 30.08.2018 №63/КП про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти Куп`янської міської ради; стягнуто з відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь позивача      середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 66 402 грн.   08 коп., з урахуванням сплати податків та зборів.
19. На виконання вказаного судового рішення, розпорядженням секретаря міської ради від 25.01.2019 №08/кп позивача поновлено на посаді начальника відділу освіти Куп`янської міської ради.
20. Разом з тим, 24 січня 2019 року розпорядженням секретаря міської ради №22 призначено провести з 24.01.2019 по 22.03.2019  службове розслідування за можливими фактами неналежного виконання службових обов`язків та недотримання вимог чинного законодавства начальником відділу освіти Куп`янської міської ради ОСОБА_1 .
21. Підставою для проведення службового розслідування слугував факт отримання 18 січня 2019 року повідомлення слідчого СВ Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області про порушення кримінального провадження за ч. 2   ст. 191 КК України, внесенням відповідних відомостей до ЄРДР (№12019220370000142)
22. Розпорядженням секретаря міської ради від 25.01.2019 року № 09/кп      через порушення кримінального провадження (ЄРДР №12019220370000142) та проведення службового розслідування за можливими фактами неналежного виконання службових обов`язків та недотримання вимог чинного законодавства, відсторонено позивача від здійснення повноважень на посаді на час проведення службового розслідування.
23. За наслідком проведеного службового розслідування складено Акт від 21.03.2019, відповідно до якого, комісія дійшла висновку, що начальником відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області ОСОБА_1 було порушено вимоги   Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, що затверджена   наказом Міністерства фінансів України № 59 від 13.03.1998,   наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті"   (зі змінами), Положення про відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області, затвердженого рішенням Куп`янської міської ради Харківської області № 367-УІІ від 25.11.2016, посадової      інструкції начальника відділу освіти, затвердженої Куп`янським міським головою 05.01.2011.
24. З результатами службового розслідування позивач була ознайомлена 21.03.2019 року, що підтверджується її підписом.
25. З посиланням на вищевказаний Акт, 22 березня 2019 року  заступником голови міської ради видано розпорядження №30/кп (далі - оскаржуване розпорядження), яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення згідно ч. 1   ст. 41 КЗпП України.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
26. Конституція України.
26.1. Стаття 43.   Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється.
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
27. Кодекс законів про працю   України.
27.1. Статтею 41   КЗпП України   встановлено, що крім підстав, передбачених       статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.
27.2. Згідно   статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. 
27.3. Вимогами      статті 149 КЗпП України   встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
28. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».
28.1. Згідно статті 1 вищевказаного Закону, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на   постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування,      що спрямована   на   реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
29. Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
29.1. Статтею 4 Закону   визначено, що служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.
29.2. Частиною 1   статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»   передбачено, що крім загальних підстав, передбачених   Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених   Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої   статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).
30. Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей   Закону України "Про запобігання корупції"   прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (Затверджений Постановою КМУ від 13.06.2000 № 950).
30.1. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства.
30.2. Відповідно до пункту 2 Порядку рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем`єр-міністром України, керівником органу державної влади (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа.
30.3. Пункт 7 Порядку встановлює, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: 1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; 2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування; 3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування; 4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; 5) звертатися до керівника органу у письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, в яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, стосовно якої проводиться службове розслідування.
30.4. Відповідно до пункту 8 Порядку, за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.
У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.
Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування. 
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
31. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №4бО-ІХ, що набрав чинності 8 лютого 2020 року, внесено ряд змін до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), зокрема до Глави 2 «Касаційне провадження» Розділу III «Перегляд судових рішень».
32. Разом з тим, пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
33. Оскільки касаційна скарга подана до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року №460-1Х, то здійснюючи касаційний перегляд справи Верховний Суд керується положеннями КАС України, які діяли до набрання чинності вказаним Законом, тобто у редакції Кодексу, чинній до 8 лютого 2020 року.
34. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
35. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
36. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду виходить з наступного.
37. Розпорядженням №30/КП від 22.03.2019, із посиланнями на Акт від 21.03.2019 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення згідно ч. 1   ст. 41 КЗпП України.
38. Фактичною підставою застосування вказаного стягнення слугувало одноразове грубе порушення трудових обов`язків, яке полягає у порушенні вимог   Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, що затверджена   наказом Міністерства фінансів України № 59 від 13.03.1998,   наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті"   (зі змінами), Положення про відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області, затвердженого рішенням Куп`янської міської ради Харківської області № 367-УІІ від 25.11.2016, неналежне виконання своїх посадових обов`язків, що призвело до заподіяння значної матеріальної шкоди місцевому бюджету, а саме 395,0 тисяч гривень.
39. Як слідує із вищезазначеного Акту, в основі визначення втрат при списанні пального по завищеним нормам лежить Наказ Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті"(далі - Наказ №43).
40. Проте, із доводів касаційної скарги випливає, що даний наказ не був зареєстрований в Міністерстві юстиції України. 
41. Враховуючи правову позицію Верховного Суду у постанові від 03.04.2018 у справі №817/1429/19, колегія суддів дійшла висновку, що Наказ №43  який не зареєстрований Міністерством юстиції України, не є нормативно-правовим актом у розумінні частини 2 статті 117 Конституції України, а відтак, не підлягає застосуванню і має виключно рекомендаційний характер при плануванні витрат палива з метою його раціонального використання.
42. Також, колегія суддів Верховного суду погоджується із доводами скаржника, що судом апеляційної не надано повної правової оцінки фактам, які викладені в Акті від 21.03.2019, на основі якого видане оскаржуване розпорядження, повною мірою не досліджено та не зазначено, які саме норми права порушила позивач із переліку нормативно-правових актів, зокрема і щодо Наказу №43 тощо.
43. Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що судом апеляційної інстанції невірно обчислено строки притягнення її до дисциплінарної відповідальності Суд зазначає наступне.
44. За правилом   ст.148 КЗпП   дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
45. Таким чином, строк у 6 місяців від події вчинення особою проступку є присікальним, а тому збіг цього строку однозначно унеможливлює накладення навіть на винну особу дисциплінарного покарання.
46. Так, позивачка була звільнена з роботи за розпорядженням секретаря міської ради від 30.08.2018 №63/КП і з цієї дати до роботи не допускалась унаслідок дії розпорядження секретаря міської ради від 25.01.2019 №09/КП (навіть після поновлення на роботі внаслідок незаконного звільнення згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 у справі №2040/7979/18).
47. Таким чином, днем припинення усіх вчинених заявником під час роботи на посаді начальника Відділу освіти дисциплінарних проступків навіть триваючого характеру є 30.08.2018.
48. Запроваджений ч.2   ст.148 КЗпП України   присікальний строк притягнення особи до дисциплінарної відповідальності сплинув у спірних правовідносинах 28.02.2019.
49. Тому, Верховний Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що оскаржене розпорядження видано поза межами цього строку, а відтак, підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням процедури накладення дисциплінарного стягнення.
50. Посилання суду апеляційної інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду щодо обчислення строку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, які викладені у постанові від 11.12.2018 у справі №810/1224/17 не можуть бути застосовані, оскільки виходять із інших правовідносин та обставин справи.
51. Посилання касатора на порушення норм процесуального права, які виразились у прийнятті до уваги документів, що були подані до суду першої інстанції разом із відзивом на позовну заяву від 17.05.2019 з підстав відсутності направлення останнього іншим учасникам справи та не засвідчення їх же повною мірою, спростовуються, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що заявлені із надмірним формалізмом.
52. Так, по-перше, як слідує із матеріалів справи, згідно фіскального чека від 16.05.2019 (а.с. 92) документи були направлені на адресу позивача, а згідно скріншоту від 16.05.2019 (а.с. 93) - шляхом направлення на електронну адресу відповідачу - Відділу освіти Куп`янської міської ради.
53. Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №160/7887/19, в якій Суд визнав, що засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії, а їх відсутність дає підстави вважати, що документи не посвідчені в установленому порядку - спростовуються, оскільки, в цьому ж судовому рішенні Суд дійшов висновку що під час вирішення питання відповідності копії документу, що підтверджує повноваження представника, вимогам   статті 59 КАС України   слід уникати зайвого формалізму.
54. Відтак визнання    в даному випадку доказів недопустимими за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво та достовірності поданих доказів під час розгляду справи ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій   статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
55. Враховуючи зазначене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада   2019 року у даній адміністративній справі - скасуванню.
56. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
57. Відповідно до статті 352 КАС України суд   касаційної інстанції   скасовує постанову суду   апеляційної інстанції   повністю або частково і залишає в силі судове рішення   суду першої інстанції   у відповідній частині, якщо   в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах   встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
58. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
59. 3 огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
2. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 520/3981/19 скасувати.
3. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року у справі № 520/3981/19 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	А.В. Жук О.В. Калашнікова   В.М. Соколов