Ухвала
 
12 січня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 307/3934/18
провадження № 61-16184ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю.,                вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула Івана Івановича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про вирішення питання про звернення стягнення на земельну ділянку,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Крегул І. І. звернувся до суду з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на земельну ділянку.
 
Ухвалою Тячівського районного суду від 24 грудня 2018 року у задоволенні подання приватного виконавця Крегула І. І. відмовлено. 
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року апеляційну скаргу приватного виконавця Крегула І. І. задоволено. Ухвалу Тячівського районного суду від 24 грудня 2018 року скасовано. Подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула І. І. про вирішення питання про звернення стягнення на земельну ділянку задовольнити, дозволено приватному виконавцю Крегулу І. І. звернення стягнення на земельну ділянку, право власності ОСОБА_2 на яку не зареєстровано в установленому законом порядку, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), зареєстровану в Державному земельному кадастрі Відділом у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області 02 червня 2017 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
ОСОБА_1 28 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на те, що вона не була учасником справи, проте оскаржуваною постановою порушено її права на земельну ділянку, просить її скасувати.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначала клопотання про поновлення строку на касаційне провадження, посилаючись на те, що оскільки вона не була залучена до участі у справі, про судові засідання у справі її повідомлено не було, копії судових рішень їй не направлялись, тому причини пропуску строку на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року вважає поважними.
 
ОСОБА_1 зазначила, що дізналась про існування оскаржуваної постанови апеляційного суду у процесі розгляду справи № 307/2208/17, зокрема з витягу з державного реєстру речових прав на майно про реєстрацію права власності від 08 липня 2019 року № 172980497, згідно з яким право власності на земельну ділянку площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набула ОСОБА_3 на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 307/3934/18.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків до 23 грудня 2020 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали. Зокрема, заявника зобов`язано надати докази на підтвердження своїх доводів, зазначених у касаційній скарзі, а саме коли було долучено витяг від 08 липня 2019 року № 172980497 до матеріалів справи № 307/2208/17 та коли ОСОБА_1 ознайомилась з його змістом, і як наслідок - стало відомо про існування оскаржуваної постанови. Навести доводи та надати відповідні докази на підтвердження відсутності можливості у скаржника дізнатись про оскаржуване судове рішення значно раніше, у тому числі з Єдиного державного реєстру судових рішень, де воно було оприлюднено 07 травня 2019 року.
 
23 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій просить поновити їй строк на касаційне оскарження ухвали та відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою.
 
Заяву обґрунтовує тим, що вона не була залучена до участі у розгляді справи № 307/3934/18, тому копії судових рішень, утому числі й оскаржувана постанова, їй не надсилались. Крім того, посилається на запровадження Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року на території України карантину, що також перешкодило їй вжити заходи щодо отримання копії постанови Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року та оскаржити зазначене судове рішення у строк, визначений у статті 390 ЦПК України, надає копії роздруківок інформації з офіційного веб-сайту «Судова влада України» щодо обмеження та заборони відвідування судової установи на період дії карантинних заходів.
Наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки сам факт оскарження судового рішення особою, яка не була залучена до участі у справі з порушенням строку встановленого статтею 390 ЦПК України, без належного обґрунтування поважності причин тривалості такого пропуску, не є підставою для його поновлення.  
 
Додатково Верховний Суд врахував, що запровадження карантинних заходів на всій території України не створило для заявника перешкоди особисто ознайомитись зі змістом оскаржуваного судового рішення, оскільки повний текст оскаржуваної постанови складено 26 квітня 2019 року, а у Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено 07 травня 2019 року.
 
Крім того, у касаційній скарзі заявник зазначала, що дізналась про існування оскаржуваної постанови апеляційного суду у процесі розгляду справи № 307/2208/17, зокрема з витягу з державного реєстру речових прав на майно про реєстрацію права власності від 08 липня 2019 року № 172980497, згідно з яким право власності на земельну ділянку площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набула ОСОБА_3 на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 307/3934/18. Разом з тим, доказів на підтвердження своїх доводів заявником до суду не надано. Зокрема коли саме було долучено витяг від 08 липня 2019 року № 172980497 до матеріалів справи № 307/2208/17 та коли ОСОБА_1 ознайомилась з його змістом, і як наслідок - стало відомо про існування оскаржуваної постанови.
 
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.
ЄСПЛ зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», № 11681/85).
 
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (§ 34 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України», № 17160/06 та № 35548/06).
 
З огляду на викладене, заявнику слід звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та подання відповідних доказів.
 
Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року залишити без руху до 12 лютого 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.
 
Якщо заяву про поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для його поновлення визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             І. Ю. Гулейков