КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа №755/16596/20                               Головуючий у 1 інстанції: Чех Н.А. 
Провадження №22-ц/824/746/2021           Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
13 січня 2021 року                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:
Головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                             Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних,-
 
В С Т А Н О В И Л А
 
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року матеріали справи №755/16596/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних направлено за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що у силу ст. 28 ЦПК України позивачу надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.
Позивачі звернулися з позовом про стягнення заподіяних збитків у вигляді інфляційних втрат, 3% річних за період з 01 травня 2017 року по 30 вересня 2020 року.
Предметом та підставою заявленого позову є стягнення збитків через порушення зобов`язання за первісним (основним) позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, який був пред`явлений до Дніпровського районного суду м. Києва за правилами альтернативної підсудності за місцем заподіяння шкоди.
Зазначили, що суд першої інстанції не врахував, що інфляційні втрати та 3% річних нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання, тобто залежать від основного і поділяють його долю.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , в якому просили стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати в зв`язку із невиконанням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року, яким частково задоволений цивільний позов про відшкодуванням шкоди, заподіяної загибеллю сина, та стягнуто грошові кошти на користь ОСОБА_1 в розмірі 233 070,50 грн та на користь ОСОБА_2 у розмірі 233 070, 50 грн.
У позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили місцем проживання відповідача ОСОБА_3 адресу: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Частиною 3 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.
Постановляючи ухвалу про передачу даного позову на розгляд Бориспільському міськрайонному суду Київської області, суд першої інстанції зазначив, що кошти, які позивачі просять стягнути з відповідача, не є шкодою, заподіяною внаслідок вчинення злочину.
Колегія суддів погоджується  з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Предметом спору є стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, обґрунтоване позивачами нормами ст. 625 ЦК України, тобто між сторонами має місце окремий спір цивільно-правового характеру.
Наведені обставини свідчать про те, що передача судом першої інстанції справи до іншого суду була здійснена із дотриманням правил підсудності та на підставі наданих стороною позивача відомостей.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особами, які подали апеляційну скаргу, не надано.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
 
ПОСТАНОВИЛА
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                       Т.О. Невідома

                                                                                                А.А. Пікуль