П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року
м. Рівне

Справа № 558/520/17
Провадження № 22-ц/4815/83/21

Головуючий у суді першої інстанції: суддя Феха Т.С.
Час, дата і місце ухвалення рішення Демидівським
районним судом Рівненської області: 
17 год. 09 хв. 16.10.2020 в смт. Демидівка
Рівненської області 
Повний текст складено: 26 жовтня 2020 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасника справи: 
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
відповідач 1: ОСОБА_3 ;
відповідач 2: Глибокодолинська сільська рада Демидівського району Рівненської області;
відповідач 3: Демидівська селищна рада Рівненської області;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 
Орган опіки і піклування Демидівської районної державної адміністрації;

представники учасників справи: 
позивачів – ОСОБА_4 та адвокат Лейковський Андрій Миколайович;
відповідача 1 – адвокат Новосад Володимир Олександрович; 

за участі: представників сторін,
розглянувши відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – ОСОБА_4 та адвоката Лейковського Андрія Миколайовича на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2020 року в цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Лейковського Андрія Миколайовича до Рощиної Наталії Павлівни, Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області, Демидівської селищної ради Рівненської області, третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області; про визнання заповіту нікчемним,

в с т а н о в и в :
       У жовтні 2017 року в суд звернувся представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвокат Лейковський А.М. з позовом до ОСОБА_5 , Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: Орган опіки і піклування Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області; про визнання заповіту нікчемним. Мотивуючи вимоги, вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачів ОСОБА_6 , яка проживала в с. Глибока Долина Демидівського району Рівненської області. Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікун неповнолітніх позивачів – ОСОБА_4 подала до приватного нотаріуса Демидівського районного нотаріального округу Котюбіна І.Ф. заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_6 . Однак свідоцтва про право на спадщину нотаріус не видав, як і не прийняв іншого рішення, в т.ч. і про відмову у видачі такого свідоцтва. Хоча оскільки позивачі на день смерті були неповнолітніми, тому відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України вони мають право на обов`язкову частку у спадщині. В травні 2017 року опікун дізналася, що ОСОБА_6 проживала із ОСОБА_5 і 16 січня 2015 року в Глибокодолинській сільраді склала на його ім`я заповіт, яким заповіла йому все своє майно. Заповіт був посвідчений секретарем сільської ради ОСОБА_7 . Проте ОСОБА_4 вважала цей заповіт недійним, оскільки заповідач мала намір залишити все своє майно саме онукам. На переконання опікуна, заповіт підроблений, адже підпис відрізняється від тих, що у про отримання пенсії. Крім того, заповіт складений з порушенням щодо його форми та посвідчення, а тому є нікчемним. 
       З наведених спонукань просив визнати нікчемним заповіт, складений 16 січня 2015 року ОСОБА_6 та посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області і зареєстрований в реєстрі за №7, на користь ОСОБА_5 .
       Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року залучено до участі в справі Демидівську селищну раду Рівненської області. 
       У поданому 29 листопада 2017 року запереченні представник ОСОБА_5 – адвокат Новосад В.О. просив в задоволенні позову відмовити. Стверджував, що на час складання заповіту ОСОБА_6 мала повну цивільну дієздатність, що позивачами та їхнім опікуном не заперечується, а сам заповіт складений та посвідчений з дотриманням вимог законодавства, а тому позов безпідставний. 
       Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 04 січня 2018 року призначено в справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання про те, чи виконаний підпис в оригіналі заповіту, складеному ОСОБА_6 16 січня 2015 року і посвідченому секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О., зареєстрований в реєстрі за №7, ОСОБА_6 або іншою особою. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність, а провадження у справі зупинено. 
       Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 18 березня 2018 року провадження в справі відновлено у зв`язку із необхідністю вирішення клопотання експерта.
       Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 04 травня 2018 року долучено до справи додаткові зразки підпису і почерку заповідача, надано експерту матеріали справи та зупинено подальше провадження в справі. 
       Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 31 серпня 2018 року провадження в справі поновлено та призначено судове засідання. 
       Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 31 серпня 2018 року задоволено клопотання представника позивачів та призначено в справі посмертну судово-психіатричну експертизу. На вирішення експерта(-ів) поставлено питання:
1. Чи хворіла ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння або психічне захворювання?
2. Чи усвідомлювала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час складення заповіту ІНФОРМАЦІЯ_3 значення своїх дій та чи могла керувати ними під час складення заповіту?
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Встановлено термін на проведення експертизи в один місяць з моменту отримання копії судового рішення. Витрати на проведення експертизи покладено на позивачів.
       У зв`язку із поверненням матеріалів цивільної справи без виконання експертизи ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2020 року поновлено провадження в справі та продовжено її до розгляд. 
       Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 19 травня 2020 року залучено до участі в справі правонаступника ОСОБА_5 – ОСОБА_3 . 
       Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
       Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що доказами в справі підтверджується факт складення та посвідчення заповіту із дотриманням передбаченого законом порядку, а тому дійшов переконання про відсутність правових підстав для визнання недійсним заповіту. Так, суд попередньої інстанції відхилив посилання позивачів щодо нікчемності у зв`язку з недотриманням секретарем сільської ради процедури його складення та посвідчення і відсутністю повноважень секретаря, адже вона була уповноваженою особою органу сільського самоврядування, а заповіт посвідчувався в приміщенні місцевої ради, складений за допомогою комп`ютерної техніки, із зазначенням місця і часу складення, перед підписанням прочитаний вголос заповідачем в присутності секретаря та підписаний особисто заповідачем. Тому посвідчення заповіту відбулося з додержанням вимог чинного на момент його складення законодавства та відповідно до волевиявлення заповідача. 
       У поданій представниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 – ОСОБА_4 та адвокатом Лейковським А.М. апеляційній скарзі вони покликались на незаконність і необґрунтованість судового рішення, які полягали в невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
       Обґрунтовуючи її, заявники не погоджувались із твердженням районного суду, що прибуття заповідача до сільської ради з особою, на користь якої складено заповіт, не може свідчити про порушення порядку посвідчення заповіту, оскільки жодних доказів, які підтверджували б обставину того, що на час підписання заповіту ОСОБА_5 був поряд з ОСОБА_6 матеріали не містять. Стверджували, що цю обставину було визнано відповідачем при розгляді справи безпосередньо в судовому засіданні. 
       Крім того, заперечували з приводу висновків суду про існування у секретаря Глибокодолинської сільської ради ОСОБА_7 повноважень на вчинення нотаріальних дій, оскільки існувало відповідне розпорядження, а секретар сільської ради здійснювала повноваження секретаря виконавчого комітету. Вважають, що у такому розпорядженні були відсутні відомості про дату та номер прийнятого виконавчим комітетом сільської ради рішення про призначення секретаря сільської ради ОСОБА_7 відповідальною за вчинення нотаріальних дій. Також в матеріалах справи відсутні будь-які розпорядчі документи на підтвердження того, що ОСОБА_7 виконувала обов`язки секретаря виконавчого комітету сільської ради. Наведене вказує на відсутність у ОСОБА_7 на час складення заповіту ОСОБА_6 повноважень на вчинення нотаріальних дій і відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений із порушенням вимог щодо його посвідчення є нікчемним. На підтвердження своєї позиції покликались на постанову Верховного Суду від 12 червня 2019 року в цивільній справі № 607/15112/17-ц, де суд дійшов висновку про те, що виключно виконавчий комітет сільської ради має повноваження покласти на посадову особу цього органу місцевого самоврядування функції щодо вчинення нотаріальних дій, зокрема, посвідчення заповітів, і за наявності виконавчого комітету наділення секретаря повноваженням здійснювати нотаріальні дії сільським головою є неправомірним. 
       З викладених міркувань просили оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши нікчемним заповіт, складений 16 січня 2015 року спадкодавцем ОСОБА_6 , посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради та зареєстрований за №7, на користь ОСОБА_5 .
       У поданому відзиві представник ОСОБА_3 – адвокат Новосад В.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. При цьому покликався на практику Верховного Суду, викладену за подібних правовідносин, де йдеться про те, що наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про нікчемність заповіту та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч підписаний заповідачем, має письмову форму, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку. На переконання адвоката, підстави для визнання заповіту нікчемним відсутні, а усі доводи заявників про протилежне є неспроможними. Покликався на відсутність доказів того, що на момент складення заповіту поряд із заповідачем перебував ОСОБА_5 і в спростування важливості цієї обставини для вирішення спору зважав на позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 10 червня 2019 у справі № 727/6176/16-ц, згідно з якою складання заповідачем заповіту в присутності інших осіб не може розцінюватися як порушення таємниці заповіту, адже обов`язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється лише на осіб, яким про посвідчення заповіту стало відомо у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, свідків, та особу, яка підписує заповіт замість заповідача. З приводу відсутності повноважень секретаря сільської ради на посвідчення заповіту, зазначав, що дослідженим в судовому засіданні розпорядженням голови сільської підтверджується надання відповідних повноважень ОСОБА_7 і доказів про визнання не чинним чи скасування цього розпорядження надано не було.
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, що беруть участь у справі і з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявників, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.
Як з`ясовано судом, заповітом від 16 січня 2015 року, що складений в с. Глибока Долина Демидівського району Рівненської області, ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося та все те, що буде належати їй за законом на день смерті, заповіла ОСОБА_5 . Заповіт посвідчено секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О. 16 січня 2015 року о 14 год. 55 хв. У заповіті також вказується про прочитання заповіту заповідачем вголос у присутності секретаря. Його зареєстровано в реєстрі за № 7 (а.с. 15 т. 1).
Як видно зі спадкової справи № 60343893 (а.с. 99 т. 1), заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі 07 березня 2017 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 60 років в с. Глибока Долина Демидівського району Рівненської області ОСОБА_6 померла, що підтверджується виданим 10 січня 2017 року Глибокодолинською сільською радою Демидівського району Рівненської області свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10 т. 1). 
Не заперечується учасниками справи та ними визнається та обставина, що позивачі є онуками заповідача. 
Окрім того, зі змісту досліджених свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 11 т. 1), свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 107 т. 1), Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 14 т. 1), свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 9 т. 1) встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є внуками ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 9 т. 1) батько позивачів ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 29 років в с. Глибока Долина Демидівського району Рівненської області.
Щодо матері позивачів – ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , то рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2015 року, що набрало законної сили, в неї дітей було відібрано без позбавлення батьківських прав та роз`яснено про необхідність змінити ставлення до їхнього виховання, а контроль за дотриманням виконання батьківських обов`язків покладено на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Демидівської селищної ради (а.с. 3-4 т. 1). 
Розпорядженням голови Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області від 11 березня 2015 року №53 ОСОБА_4 призначено опікуном над позивачами та їхнім майном та житлом (а.с.5 т. 1). 
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оскільки рішення суду попередньої інстанції оскаржується з мотивів невідповідності викладених в ньому висновків обставинам справи, а саме щодо існування повноважень у секретаря Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області на посвідчення заповіту та присутності при складанні заповіту спадкоємця за заповітом, тому апеляційним судом докази та факти, які не стосуються цих обставин не досліджувалися.
За правилами ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. 
Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст. 1247, 1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251 - 1252 ЦПК України. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено судом першої інстанції, заповіт складався за особистим зверненням ОСОБА_6 , дієздатність якої було перевірено. Будь-яких доказів про те, що на момент посвідчення заповіту заповідач не мав повної цивільної дієздатності до суду позивачами надано не було. Заповіт містить вказівку про місце та час його складання і має особистий підпис заповідача, що в т.ч. стверджується й складеним на вимогу суду попередньої інстанції висновком у судовій почеркознавчій експертизі.
Згідно зі ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.
Права, обов`язки та повноваження секретаря сільської ради, який є посадовою особою органу місцевого самоврядування, визначені положеннями ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", де в частині четвертій даної норми закону, зокрема, зазначено, що секретар сільської ради може за рішенням ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету відповідної ради.
Зі змісту дослідженого в судовому засіданні розпорядження голови Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області від 24 січня 2011 року "Про призначення відповідального за вчинення нотаріальних дій по Глибокодолинській сільській раді" вбачається, що відповідно до п. 5 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 37 Закону України "Про нотаріат" секретаря сільської ради ОСОБА_7 призначено відповідальною за вчинення нотаріальних дій по Глибокодолинській сільській раді (а.с. 71 т. 1).
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.
Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про нотаріат" у редакції, що діяла на момент посвідчення заповіту, у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють у тому числі таку нотаріальну дію, як посвідчення заповітів (крім секретних).
Пунктами 1.1., 1.2. розділу 1 "Загальні положення" Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (у редакції, чинній на момент посвідчення заповіту), встановлено перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування відповідно до ст. 37 Закону України "Про нотаріат". Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.
Між тим, підпункт 5 п. "б" ч. 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що до відання виконавчих органів сільських рад належать делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.
Виконавчим органом сільської ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень (ч. 1 ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Частиною 6 ст. 59 цього Закону передбачено, що виконавчий комітет сільської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Отже, винятково виконавчий комітет Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області був уповноважений покласти на посадову особу цього органу місцевого самоврядування функції щодо вчинення нотаріальних дій, в т.ч. і посвідчення заповітів.
Проте рішення виконавчого комітету цієї сільської ради про покладення на ОСОБА_7 обов`язків по вчиненню нотаріальних дій станом на день виникнення спірних правовідносин матеріали справи не містять, відповідачами його надано не було, а судом не було здобуто.
Частина 1 ст. 1257 ЦК України вказує, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. 
Стаття 203 ЦК України визначає такі вимоги: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Заповіт як односторонній правочин відповідає загальним правилам Цивільного кодексу України щодо недійсності правочинів. 
Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №607/15112/17-ц (провадження №61- 46960св18), від 16 вересня 2020 року в справі № 302/1000/16-ц (провадження № 61-22025св19) та від 12 листопада 2020 року в справі № 323/678/19 (провадження № 61-22737св19). 
За правилами ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. другому п. 5 своєї постанови від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", видно, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.
Як убачається, суд попередньої інстанції при вирішенні спірних правовідносин уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.
Мотивом для ухвалення нової постанови - про задоволення позову, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що спонукало до неправильного застосування норм матеріального права.
Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
На підставі п. 6 ст. 3, ст.ст. 1233, 1234, 1251, 1252, ч. 1 ст. 1257 ЦК України, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про нотаріат" у редакції, що діяла на момент посвідчення заповіту, підпункту 5 п. "б" ч. 1 ст. 38, ч. 1 ст. 51, 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

       Апеляційну скаргу представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – ОСОБА_4 та адвоката Лейковського Андрія Миколайовича задовольнити.
Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2020 року скасувати. 
Задовольнити позов представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Лейковського Андрія Миколайовича до Рощиної Наталії Павлівни, Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області, Демидівської селищної ради Рівненської області, третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Демидівської районної державної адміністрації; про визнання заповіту нікчемним. 
Встановити, що заповіт, вчинений ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_5 , посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області 16 січня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за №7, є нікчемним.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 02.02.2021

Головуючий:                                                        С.В. Хилевич 

Судді:                                                                        Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків