Справа № 308/3046/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

05.02.2021                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення,

                                                       в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Озиряни Дубнівського району Рівненської області, мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, 
визнаний винним і на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 483 МК України у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 66115,10 грн. з конфіскацією цих товарів, а саме: вантажного автомобіля марки «Renault Kangoo», шассі № НОМЕР_1 , 2016 року випуску.     
             Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн..

Згідно постанови, 23.02.2020 о 13 год 03 хв у зону митного контролю вантажного напрямку ділянки «в`їзд в Україну» митного посту „Тиса" Закарпатської митниці Держмитслужби, прибув легковий автомобіль марки „Volkswagen Caravelle", р.н.з НОМЕР_2 , з напівпричепом марки Прагматек А8-4621, яким на митну територію України переміщується товар - куплений вантажний автомобіль марки «Renault Kangoo», шассі № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Як підставу для переміщення на митну територію України вантажного автомобіля марки «Renault Kangoo», шассі № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, водієм ОСОБА_1 до митного контролю Закарпатській митниці Держмитслужби були подані інвойс №145 від 14.02.20, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , сертифікат №16/А030992L та доручення б/н іноземного підприємства «Epicentre group makine akaryakit insaat sanayi ve dis tic ltd sti», видане громадянину ОСОБА_1 на здійснення поставлення транспортного засобу на адресу ПП «Тракс-Логістик». Згідно інвойсу № 145 від 14.02.20 продавцем та відправником автомобіля марки «Renault Kangoo», шассі № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, є іноземне підприємство «Epicentre group makine akaryakit insaat sanayi ve dis tic ltd sti» (Serifali mah.K 1ble sok.No:19-21 kat:2, daire:8 Tatar Yap 1 Loftup 7.60 Plaza, Umraniye/Istanbul. Turkie), покупцем та одержувачем ПП «Тракс-Логістик» (Волинська обл., м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4/3), а вартість його становить 1 500 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 23.02.20 складає 39637,35 грн. Зазначений товар слідує по МД ЕЕ №UA204080/2020/4461. У ході здійснення митного огляду в скриньці для рукавичок автомобіля марки „Volkswagen Caravelle", реєстраційний номер НОМЕР_2 , було виявлено ще один пакет документів, а саме: інвойс № 13/2020 від 18.02.2020 та експортну декларацію митних органів Італії MRN20ITQYA010002647E0 від 21.02.2020, згідно яких відправником та продавцем вищевказаного вантажного автомобіля є ОСОБА_3 (АДРЕСА_2), покупцем та одержувачем - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 Україна), а вартість його становить 2502 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 23.02.20 складає 66115,10 грн. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1  перемістив через митний кордон України товар - вантажний автомобіль марки «Renault Kangoo», шассі № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення підробленого документу - інвойсу № 145 від 14.02.20, що містить неправдиві дані щодо відправника, продавця, одержувача, покупця та вартості транспортного засобу. Зазначені дії громадянина  ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність постанови, порушує питання про її скасування та повернення матеріалів справи до Закарпатської митниці ДМС для додаткової перевірки.
Разом із тим, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказує на те, що не брав участь у розгляді судом першої інстанції справи, а копія оскаржуваної постанови йому не надсилалась. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 09.11.2020. 

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
 Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин, і лише на підставі клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
 Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 09.11.2020, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 19.11.2020.
З матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 22.01.2020, тобто з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 09.11.2020.
Апеляційним судом не встановлено поважних причин, із яких ОСОБА_1 чи його захисник не подали апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (до 19.11.2020 включно).
Так, із матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 09.11.2020 за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, які були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, однак на розгляд справи не з`явилися, що клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. При цьому, судом констатовано, що в попереднє судове засідання, призначене на 02.10.2020, ОСОБА_1 також не з`являвся, однак був присутній його захисник, який подав до суду письмове клопотання про повернення матеріалів справи митному органу для проведення додаткової перевірки.
Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не виявив бажання брати участь у розгляді справи щодо нього, реалізувавши таким чином своє право на захист.
За наведених обставин, судом першої інстанції в повній мірі було забезпечено реалізацію ОСОБА_1 свого права на захист, оскільки йому було відомо факт складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, дату, час та місце розгляду судом цього протоколу та надано достатньо часу (з дати складання протоколу до дати розгляду цієї справи по суті), для надання обґрунтованих пояснень та заперечень на вказаний протокол про порушення митних правил, у тому числі вільно обрати захисника для участі у справі, чим скористався ОСОБА_1 , уклавши 14.07.2020 договір про надання правової допомоги із захисницею - адвокаткою Галамбою М. В..
Проте, 09.11.2020 ні ОСОБА_1 , ні обрана ним захисниця - адвокатка Галамба М. В. не виявили бажання брати участь у розгляді справи, реалізувавши таким чином право на захист інтересів ОСОБА_1 і без поважних причин не оскаржили в установлений  законом строк постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 08. 11. 2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 11. 2020 є день її проголошення, а не отримання її копії, і будь-яких підстав вважати, що такий строк ОСОБА_1 пропущено з поважних причин немає.
Доводи клопотання про те, що копія оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не надсилалась, спростовуються наявним у матеріалах справи супровідним листом, з якого вбачається, що така направлялась на адресу проживання ОСОБА_1 (а. с. 54).
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вказані обставини не перешкоджали реалізації ОСОБА_1 як права на отримання судового рішення, так і права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в передбачений ст. 294 КУпАП строк.
Той факт, що ні ОСОБА_1 , ні захисник, не з?'явившись без поважних причин на розгляд справи, призначений на 09.11.2020, не виявили бажання довідатись про прийняте рішення за наслідками розгляду справи, а очікували на отримання копії судового рішення поштою, не може бути враховано у даному випадку, як наявність поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Існування інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено.
На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.
При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак  такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено жодних доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили його можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку про те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 09.11.2020, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення  такого строку.
Тому, апеляційна скарга, подана зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню ОСОБА_1 як особі, що її подала.
Приймаючи рішення про необхідність відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили; що постановою Закарпатського апеляційного суду від 02.12.2020 також відмовлено захисниці ОСОБА_1 - адвокатці Галамбі М. В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови від 09.11.2020 щодо ОСОБА_1 ..
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                               
                                                       П О С Т А Н О В И В :

Подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.
Апеляційну скаргу, яку ОСОБА_1 подав на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, - повернути ОСОБА_1 як особі, що її подала, разом із усіма доданими до неї матеріалами, а також надіслати йому копію даної постанови.
                  Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан