Ухвала
 
29 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 756/15544/15
провадження № 61-4821ск21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2015 року ПрАТ «СК «Соверен» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 338 670,00 грн у межах права вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.
 
Позовна заява мотивована тим, що 11 лютого 2015 року на території міжнародного аеропорту «Бориспіль» сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Mercedes Benz S550, державний номерний знак НОМЕР_1 за кермом якого був ОСОБА_2 , та автомобіля Mazda, державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого була ОСОБА_1 
 
29 травня 2015 року постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 визнано винною у настанні ДТП.
 
18 серпня 2015 року ПрАТ «СК «Соверен» на підставі договору страхування транспортного засобу від 07 квітня 2014 року № 1-130-005/14 виплатило на користь власника застрахованого автомобіля страхове відшкодування у сумі 387 670,00 грн та отримало право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна») згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7338411.
 
ПАТ «СК «Країна» у межах ліміту відповідальності сплатило ПрАТ «СК «Соверен» 49 000,00 грн, різницю між фактичним розміром сплаченого страхового відшкодування та зазначеною виплатою позивач просив стягнути з відповідача.
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року у позові відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року скасовано. Ухвалено по справі нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Соверен» відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 338 670 грн. Вирішено питання судових витрат.
 
24 березня 2021 року ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року в указаній вище справі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. 
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн) та становить 338 670,00 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.
 
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
 
Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки оскаржувана постанова Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року ухвалена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький
 
                                                                                                             В. С. Висоцька
 
                                                                                                             І. В. Литвиненко