Справа № 464/1345/17                                 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.  
Провадження № 22-ц/811/2808/20                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
ВСТАНОВИЛА:
 Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з її навчанням у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку, щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. 
В обгрунтування позову покликається на те, що з травня 1997 року по квітень 2007 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4 , яка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. На даний час донька сторін досягла повноліття та навчається на денному відділенні Інституту Кінематографії ОСОБА_5 у м.Римі, спеціальність – оператор аудіовізуальної комунікації. Строк закінчення навчання у липні 2019 року. У зв`язку із навчанням дочки, яка не досягла 23 віку, вона не в змозі самостійно забезпечити дитину в повному обсязі. З врахуванням того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребує матеріальної підтримки у зв`язку з навчанням, просила позов задоволити.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , аліменти на час навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з 24 лютого 2017 року та до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
Ухвалою Сихівський районного суду м.Львова від 26 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 07 квітня 2017 року у справі № 464/1345/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання залишено без задоволення.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2017 року в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не досліджено питання, чи має можливість ОСОБА_1 надавати повнолітній доньці таку матеріальну допомогу, а сам факт навчання встановлено за відсутності підтверджуючих доказів.
Зазначає, що на момент подання позову про стягнення аліментів відповідач отримував лише пенсію за вислугу років, з якої оплачував комунальні послуги та допомагав непрацездатним батькам. Внаслідок недостачі коштів влаштувався на роботу на посаду комірника у Львівський коледж будівництва, архітектури та дизайну. Проте, отримуваний відповідачем дохід, як пенсія, так і заробітна плата, покриває лише найнеобхідніші потреби відповідача, а наявність в його батьків потреби в отриманні матеріальної допомоги від сина змушує відповідача економити на своїх потребах, внаслідок чого він не має вільних коштів для інших цілей. Таким чином, на момент розгляду справи в суді першої інстанції та ухвалення заочного рішення ОСОБА_1 не мав жодної можливості надавати повнолітній, працездатній, здоровій доньці матеріальну допомогу у зв`язку з тим, що вона обрала для навчання заклад, який знаходиться за межами України без погодження з батьком. Однак, суд першої інстанції не дослідив об`єктивно та всебічно матеріальний стан відповідача, внаслідок чого присудив до стягнення аліменти на повнолітню дитину, після сплати яких у відповідача взагалі не залишиться засобів до існування. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін(а.с.143-163). 
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає. 
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.07.2010.
Встановлено, що на підставі виконавчого листа №464/6272/16-ц, виданого Сихівським районним судом м.Львова, з ОСОБА_1 стягувались на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожмиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.08.2016 до досягнення дитиною повноліття.
З довідки № 953 від 16.01.2017 вбачається, що дитині сторін ОСОБА_3 на час розгляду справи 18 років, вона є студенткою Інституту Кінематографії ОСОБА_5 у м.Римі, навчається на денному відділенні, спеціальність – оператор аудіовізуальної комунікації. Строк закінчення навчання – липень 2019 року.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. 
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Сімейний Кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, а також працює на посаді комірника у ДВНЗ Львівський коледж будівництва, архітектури та дизайну, де отримує заробітню плату.
Враховуючи наведене, суд прийшов до правильних висновків про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.
Проте колегія суддів дійшла висновку, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи та вимоги ст. 200, 201 СК України.
Позивачкою не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі саме 1/3 частини від всіх видів доходів щомісячно до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
Суд першої інстанції визначаючи аліменти на повнолітню дочку у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача, не врахував зазначених обставин, а тому рішення в частині розміру стягнутих аліментів підлягає зміні.
Беручи до уваги майновий стан відповідача, який як батько, зобов`язаний утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача.
Ураховуючи те, що суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, неправильно визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню з  ОСОБА_1 , постановлене ним рішення підлягає зміні, а розмір аліментів - зменшенню з 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача до 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача на період навчання, до досягнення дочкою двадцяти трьох років.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2017 року змінити.
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , аліменти на час навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з 24 лютого 2017 року та до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.01.2021

Головуючий 
               
Судді