Ухвала
 
21 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 243/3647/13
 
провадження № 61-17723ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Анікєєнко Євгенії Олександрівни на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Святогірська міська рада, про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визнання права власності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності.
 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
У листопаді 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Анікєєнко Є. О. на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо зазначення підстав касаційного оскарження, підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження, оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
 
У січні 2021 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2020 року, які містять клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
 
У своєму клопотанні заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову було отримано 31 жовтня 2020 року, про що надає відповідні докази.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, вважаємо за можливе його поновити.
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Анікєєнко Є. О., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 630/491/17, провадження № 61-2239св19, у постановах Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6?286цс15 (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Задовольнити клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Анікєєнко Євгенії Олександрівнипро поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Анікєєнко Євгенії Олександрівні строк на касаційне оскарження рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року та постанови Донецького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року. 
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати зі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу № 243/3647/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Святогірська міська рада, про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визнання права власності.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 22 лютого 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян