ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/781/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря                                         Островської О.В.,
розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту - 16.11.2020) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам`янка» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам`янка» звернулося з позовом до суду, в якому просить:
-          визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби України в Черкаській області, щодо неподання до органу ДКС України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1  274  000,00 грн, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ Чорна Кам`янка;
-          стягнути з державного бюджету України через ГУ ДКС у Черкаській області на користь ТОВ Чорна Кам`янка заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ у розмірі 1  274  000,00 грн та пеню в розмірі 2  316  660,06 грн нараховану на суму такої заборгованості, що в сумі складає 3  590  660,06 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України орган ДФС мав здійснити подання на оплату органу казначейства вже узгодженої суми в розмірі 3  361  145,00 грн, чого органом ДФС не було зроблено. Після оскарження винесених податкових повідомлень-рішень (на наступний день після отримання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017, що стосувалася саме даного заявленого бюджетного відшкодування) в силу п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, саме орган ДФС мав винести суму на оплату казначейства вже узгоджену суму у розмірі недоплачених коштів, а саме 280497,00 грн, чого органом ДФС також зроблено не було. Позивач стверджує, що його право на отримання сум бюджетного відшкодування підтверджено обставинами, встановленими судовими рішеннями у справах № 823/1321/15 та № 823/1904/16, які набрали законної сили та не доказуються при розгляді цієї справи відповідно до приписів частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідачі у відзивах на позовну заяву заперечували проти задоволення позову, зазначили, що повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Також зазначають, що право позивача на відшкодування виникло з 21.10.2015, тобто з дати винесення судом апеляційної інстанції рішень на користь позивача, а тому відсутні підстави стягнення бюджетного відшкодування в сумі 880  606,00 грн, оскільки позивачем не виконані вимоги п. 102.5 ст. 102 та п 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України. За даними ІКП у системі Податковий блок за позивачем рахується залишок невідшкодованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 393  394,00 грн, яка внесена до Тимчасового реєстру заяв на повернення суми бюджетного відшкодування, по заявах, поданих до 01 лютого 2016 року, та залишається невідшкодованою у зв`язку з відсутністю затвердженого регламенту про таке відшкодування. Наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 17.12.2014 № 79 скасоване податкове повідомлення-рішення №0000301601 від 26.09.2012 про збільшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 880  606,00 грн. 15.01.2015 в ІКП позивача системи Податковий блок зменшена переплата по вказаному податковому повідомленню-рішенню, що призвело до зменшення заявленої суми бюджетного відшкодування за листопад 2014 року. Протягом грудня 2012 жовтня 2014 року товариство не сплачувало самостійно нараховані податкові зобов`язання з ПДВ в розмірі 258  741,82 грн у зв`язку з наявністю переплати в ІКП за податковим повідомленням-рішенням № 0000301601 від 26.09.2012. Під час подання податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року позивач згідно п. 33 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України прийняв рішення щодо включення до податкової декларації з ПДВ непогашеного залишку сум бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань в розмірі 621  764,18 грн без наявності на момент подання декларації переплати в ІКП щодо непогашеного залишку сум бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з ПДВ.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області на користь ТОВ «Чорна Кам`янка» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1  274  000,00 грн та пеню в розмірі 2  316  660,06 грн, нараховану на суму такої заборгованості, що в сумі складає 3  590  660,06 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що чинним законодавством не передбачено бюджетного відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум ПДВ, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю. Відшкодування з Державного бюджету України є виключними повноваженнями органів ДПС та органів ДКС України, суд не може підміняти ці державні органи і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості. Вказує, що оскільки постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №823/1321/15 скасовує тільки податкове повідомлення-рішення від 18.12.2014 №000066220 на збільшення до сплати податкового зобов`язання з ПДВ та не містить інформації щодо відновлення залишку від`ємного значення зменшеного за результатами документальної планової виїзної перевірки та враховуючи строки давності, визначені ст.102 Податкового кодексу України, у ГУ ДПС у Черкаській області відсутні підстави для збільшення залишку невідшкодованого бюджетного відшкодування з ПДВ по поданим заявам.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Чорна Кам`янка», як суб`єкт господарювання юридична особа, зареєстроване 08.01.2004, та є платником податку на додану вартість.
Протягом 2014-2015 років товариство задекларувало суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 3641642 грн, а саме: в податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року в сумі 1599441 грн; за грудень 2014 року в сумі 1743556 грн; за січень 2015 року в сумі 298645 грн.
Згідно наказу Тальнівської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області № 40 від 29.01.2015 проведено позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування товариством бюджетного відшкодування ПДВ. За результатами документальних позапланових перевірок складені акти №12/15/32837408 від 23.02.2015, № 17/15/32837408 від 06.03.2015 та № 33/15/32837408 від 23.04.2015, згідно яких суми бюджетного відшкодування за листопад 2014 січень 2015 зменшені та прийняті податкові повідомлення-рішення В1 № 0000071500 на суму 109408 грн, крім того штрафна санкція 27352 грн, № 0000151500 на суму 149169 грн, крім того штрафна санкція 74585 грн та № 0000051500 на суму 21920 грн, крім того штрафна санкція 10960 грн. Загальна сума зменшення бюджетного відшкодування по трьом перевіркам склала 280497 грн та нараховано штрафні санкції 113077 грн, сума разом по винесеним повідомленням-рішенням склала 393394 грн.
Не погоджуючись з винесеними повідомленнями-рішеннями на зменшення бюджетного відшкодування в сумі 393394 грн (280497 грн - саме бюджетне відшкодування та 113077 грн - штрафні санкції) товариство здійснило їх судове оскарження. В результаті ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 у справі № 823/1904/16 податкові повідомлення-рішення В1 № 0000071500, № 0000151500 та № 0000051500 визнані протиправними та скасовані. Загальна сума скасованих повідомлень-рішень щодо зменшення бюджетного відшкодування та застосованих штрафних санкцій по трьом перевіркам склала 393394 грн.
Таким чином решту суми бюджетного відшкодування, заявлену товариством в податкових деклараціях за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року, що не були підтверджені актами перевірки та в загальному склала 280497 грн, позивач мав би отримати протягом шести робочих днів з дати отримання Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 у справі № 823/1904/16, адже саме податковий орган протягом наступного робочого дня з дати отримання цієї ухвали мав подати органу що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а останній протягом п`яти операційних днів оплатити (п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України).
30 червня 2015 року товариству було відшкодовано на розрахунковий рахунок частину заявленої суми бюджетного відшкодування в розмірі 1860152 грн. 27 травня 2016 року товариству було відшкодовано на розрахунковий рахунок частину заявленої суми бюджетного відшкодування в розмірі 507490 грн. Загальна сума відшкодованого бюджетного відшкодування по трьом заявам на повернення бюджетного відшкодування поданим з податковими деклараціями з податку на додану вартість за листопад - грудень 2014 року та січень 2015 року склала 2367642 грн.
Враховуючи тривалий період часу, протягом якого не відбувалось зарахування суми залишку бюджетного відшкодування зазначених вище сум, товариством було ініційовано ряд листів як до органів ДФС так і до органу Державної казначейської служби з проханнями повернути суми невідшкодованого бюджетного відшкодування.
Так, листом за вих № 319 від 08.04.2019 позивач звертався до Уманського управління ГУ ДФС у Черкаській області, ГУ ДФС у Черкаській області, ДФС України з поясненням ситуації та проханням виплатити невідшкодовані суми ПДВ. Відповіді від Уманського управління ГУ ДФС у Черкаській області не надійшло.
Листом від 31.05.2019 за вих. № 16959/23-00/12/0212 ГУ ДФС у Черкаській області повідомило товариство, що бюджетне відшкодування дійсно недоплачено в сумі 393394 грн, однак вказана сума внесена до Тимчасового реєстру заяв на повернення суми бюджетного відшкодування по заявам, поданим до 01 лютого 2016 року.
У листі також зазначено про те, що сума 880606 грн не підлягає відшкодуванню у зв`язку з винесенням органом ДФС наказу № 79 від 17.12.2014, згідно якого скасоване податкове повідомлення-рішення № 0000301601 від 26.09.2012, яким сам орган ДФС при здійсненні камеральної перевірки збільшив бюджетне відшкодування з ПДВ на суму 880606 грн.
Позивач звернувся до податкового органу з листом № 372 від 20.06.2019, в якому просив повідомити про ряд обставин, а саме: чи приймалося податкове повідомлення-рішення на підставі наказу № 79 від 17 грудня 2014 року про скасування податкового повідомлення-рішення Тальнівської ОДПІ від 26.09.2012 № 0000301601 форми В2 з наданням копії такого повідомлення та докази отримання їх товариством.
Податковий орган направив позивачеві листа за вих. № 21624/23-00-12-0212 від 22.07.2019, в якому повідомив, зокрема що бюджетне відшкодування з ПДВ на суму 880606 грн не може бути відшкодоване, оскільки постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі № 823/1321/15, хоч і скасовує податкове повідомлення-рішення, про те не містить інформації щодо необхідності відновлення залишку від`ємного значення зменшеного за результатами документальної планової виїзної перевірки (акт від 25.11.214 р. № 239/22/32837408), а отже орган ДФС позбавлений можливості повернути суму бюджетного відшкодування.
З метою отримання інформації стосовно того, чи вносились суми бюджетного відшкодування в розмірі непогашеного залишку 1274000 грн, та коли до Тимчасового реєстру/Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, товариством направлено лист-вимогу за вих. № 4 від 23.01.2020 до обох відповідачів.
У відповідь відповідач надіслав лист за вих. № 3862/23-00-04-0214 від 13.02.2020 з констатуванням вище наведеної інформації та здійснив посилання на листи-відповіді надіслані раніше, а ГУ Державної казначейської служби України в Черкаській області надало відповідь за вих. № 05-12-01-10/813 від 03.02.2020, у якій повідомило, що за період з 03.04.2017 по 03.02.2020 відшкодування податку на додану вартість на рахунок ТОВ «Чорна Кам`янка» не проводилось у зв`язку з відсутністю його у Реєстрах заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Позивач вважаючи, що вказані обставини спричинили порушення права ТОВ «Чорна Кам`янка» на отримання бюджетного відшкодування, бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує права та інтереси позивача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання належної йому суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість було порушено бездіяльністю контролюючого органу, яка полягає у не поверненні позивачу узгодженої суми бюджетного.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Податковий кодекс України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі також - ПК України), встановлено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано положеннями статті 200 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодекс України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно пунктів 200.7, 200.8 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
Вказані положення кореспондуються зі підпунктом 4 пункту 5 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21, який було прийнято відповідно до пункту 201.15 статті 201 розділу V Податкового кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, де вказано, що платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).
За змістом Розділу ІІІ Наказу №21 декларація подається платником у визначений у пункті 5 розділу II цього Порядку строк за формою, встановленою на дату подання. У складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації). Додатки додаються до декларацій за наявності подій, які підлягають відображенню у таких додатках.
За правилами, визначеними пунктом 5 Розділу V Наказу №21, у Розділі III «Розрахунки за звітний період» вказується сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації), яка підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2). При цьому значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації. Також положеннями Розділу V Наказу №21 встановлено, що при заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).
Відповідно до п. 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.
На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.12 статті 200 ПК України).
Водночас, п. 200.14 ст. 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
-          у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
-          у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Аналізуючи зміст вищевикладених норм законодавства вбачається, що платники податку отримують бюджетне відшкодування за умови узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених п. 200.11 ст. 200 ПК України, за результатами документальної перевірки.
З викладених у справі обставин вбачається, що сума бюджетного відшкодування в розмір 3  641  642,00 грн складається з податкового кредиту, отриманого по взаєморозрахункам з контрагентами виключно у періоді саме з жовтня по грудень 2014 року (а не 2012 року чи раніше), що підтверджується самими ж актами позапланових перевірок.
При цьому, у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі № 823/1321/15 вирішувався спір щодо правомірності податкових повідомлень-рішень податкового органу, прийнятих за результатами проведення планової перевірки, період дослідження якої охоплював 01.10.2011-30.09.2014, тобто до періоду, в якому було заявлене бюджетне відшкодування в розмірі 3  641  642,00 грн.
Позивачем за період з 2012 по 2015 роки заявлено до різних видів відшкодування 3  641  642,00 грн та 880  606,00 грн, що загалом склало 4  522  248,00 грн, з яких: 258  741,82 грн товариство використало для зменшення нарахованого податкового зобов`язання з 2012 по 2014 рік, 621  864,18 грн з непогашеного залишку суми бюджетного відшкодування в рахунок податкових зобов`язань з ПДВ товариство перенесло (включило) до податкової декларації з ПДВ в лютому 2015 року, 2  367  642,00 грн сума відшкодованих коштів; залишок невідшкодованої суми складає 1  274  000,00 грн.
При цьому, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги наказ № 79 від 17 грудня 2014 року про скасування податкового повідомлення-рішення Тальнівської ОДПІ від 26.09.2012 №0000301601 форми В2, оскільки згідно з вимогами Податкового кодексу України невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації може бути виявлена податковим органом за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки, наслідком якої має бути відповідне податкове повідомлення-рішення.
Таким чином, за встановленими обставинами позивач має право на отримання бюджетного відшкодування в розмірі 1  274  000,00 грн.
Колегія суддів вказує, що апелянт скористався своїм правом здійснити необхідні перевірки, після чого заявлені до відшкодування суми стали узгодженими, тобто заявлена сума перетворилася на обов`язок держави для повернення платнику сплачених податків. 
Суми бюджетного відшкодування були заявлені раніше ніж прийнято постанову Кабінету Міністрів України №26 від 25.01.2017 про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, тому твердження апелянта про порушення даної постанови позивачем є необгрунтованими. Лише частина суми у розмірі 280  497,00 грн, яка була неузгоджена та стосовно якої був наявний судовий збір із заявлених у 2014-2015 роках 3  641  642,90 грн та узгоджених після здійснення перевірки у лютому-квітні 2015 році, підпадають під дію даного Порядку.
Колегія суддів вказує, що Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01.04.2017, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.
При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01.04.2017, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10.01.2017 єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.
Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01.04.2017 мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.
З 01.04.2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.
Отже, контролюючий орган до 01.04.2017 мав скласти та подати до територіального органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Після набрання чинності Порядком №26, тобто з 01.04.2017, контролюючий орган, повинен був внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, для забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.
За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що право позивача на отримання належної йому суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість було порушено бездіяльністю контролюючого органу, яка полягає у не поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам`янка» узгодженої суми бюджетного відшкодування в розмірі 1  274  000,00 грн, тому з метою повного та належного відновлення порушеного права наявні правові підстави для стягнення з державного бюджету України вказаної суми.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем жодними доказами чи поясненнями не спростовано вищевказаних обставин та висновків.
Згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
З урахуванням наведеного та враховуючи, що суму ПДВ у визначені нормами чинного законодавства не відшкодовано, суд приходить до висновку, що позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.
Позивачем заявлена до стягнення пеня в розмірі 2  316  660,06 грн, розмір якої відповідачем не спростовано.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем вчасно не проведено виплату бюджетного відшкодування відповідно до ПК України, у зв`язку із чим наявні підстави для стягнення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість з урахуванням пені.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 08.02.2021.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна