Окрема думка
судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
справа № 560/2120/20 (провадження № 11-337 заі 20)
20 січня 2021 року
м. Київ
 
Велика Палата Верхового Суду розглянула в порядку письмового провадження зразкову справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року і постановою від 20 січня 2021 року апеляційну скаргу залишила без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Водночас не погоджуюсь із застосуванням Великою Палатою Верхового Суду норм процесуального права з огляду на таке.
 
1.        Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з 13 грудня 2019 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року у справі № 7?р(ІІ)/2019 набрала чинності 13 грудня 2019 року та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (1 січня 2015 року - 12 грудня 2019 року) в Україні з`явилася/набрала чинності норма закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру».
 
2.        Зазначена позиція Великої Палати Верховного Суду фактично створює у сторін справи, а також у  громадськості в цілому хибне враження про те, що той чи інший закон України або його окрема норма можуть бути визнані неправомірними, а права та свободи особи, які порушені таким законом чи нормою віднослені виключно після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення.
 
3.        Така позиція також може підвищити ризик неправомірних відмов органами державної влади та місцевого самоврядування у задоволенні законних вимог громадян шляхом посилання на відсутність рішення саме Конституційного Суду України щодо протиправності та визнання нечинним того чи іншого закону України чи його окремого положення.
 
4.        Водночас частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
 
5.        У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1 частини другої статті 2 КАС України).
 
6.        Пунктом 1 частини першої статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.
 
7.        Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України). 
 
8.        За змістом частин третьої та четвертої цієї ж статті звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
 
9.        Також статтею 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
 
10.   Крім цього судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина друга статті 14 КАС України).
 
Отже у випадку якщо особа вважає, що її права, свободи або законні інтереси порушенні, зокрема, неповнотою, неясністю, суперечливістю чи відсутністю законодавства, яке регулює спірні відносини вона може звернутися до суду за захистом, а суд в свою чергу може розглянути справу безпосередньо на підставі Конституції України, та у випадку встановлення факту порушення захистити права та свободи такої особи шляхом застосування норм Конституції України як норм прямої дії або визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.
 
Суддя                                                                                                           В. В. Пророк
 
Окрема думка складена 19 березня 2021 року.