Справа № 127/18342/20
Провадження № 22-ц/801/128/2021
Категорія: 55
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин  С. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Стадника І. М., Сопруна В. В.,
з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Волошина С. В. в м. Вінниці, зі складенням повного тексту судової ухвали 16 листопада 2020 року, 
у цивільній справі № 127/18342/20 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про встановлення фактів відсутності юридичної особи та її спостережної ради, недостовірності відомостей реєстраційної справи, визнання недійсними документів, встановлення фактів підроблення протоколів позачергових зборів, скасування всіх правочинів, вчинених головою спілки ОСОБА_2 ,

встановив :
У серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КС «Злагода» в якому просив встановити факт відсутності КС «Злагода» з травня 2016 року за адресою АДРЕСА_1 , невідомості її фактичного місцезнаходження та здійснення зв`язку з даною юридичною особою, що суперечить вимогам закону; встановити, що відомості реєстраційної справи, подані державному реєстратору ОСОБА_2 для внесення змін до ЄДРПОУ для державної реєстрації його керівником і підписантом юридичної особи КС «Злагода», недостовірні, службові документи з використанням печатки підроблені; встановити факт відсутності спостережної ради КС «Злагода» з часу, коли станом на 28.12.2015 спостережна рада попереднього складу в 2013 – 2014 роках саморозпустилась, а нової обрати не вдалося за розвалу спілки; встановити факт незаконного засвідчення нотаріусом документів, поданих ОСОБА_2 в пакеті реєстраційної справи щодо державної реєстрацій його 05.02.2019 керівником і підписантом юридичної особи КС «Злагода»; визнати недійсними, незаконними і скасувати в повному обсязі всі документи, які складають реєстраційну справу щодо внесення змін до ЄДРПОУ про державну реєстрацію ОСОБА_2 керівником і підписантом юридичної особи КС «Злагоди»; встановити факт, що за чотири з половиною роки коли ОСОБА_2 займав посаду голови правління, діяльність КС «Злагода» не відновлено; встановити факт підроблення протоколу позачергових загальних зборів членів КС «Злагода» від 28.12.2015, який ОСОБА_2 долучав до реєстраційної справи; встановити факт, що позачергові загальні збори членів КС «Злагода» від 28.12.2015 проведені із зміною і проти запланованої повістки денної зборів та за відсутності кворуму, що є підставою для скасування прийнятих ними рішень; встановити, що протокол № 1 позачергових зборів членів КС «Злагода» від 06.05.2016, завірений нотаріусом, ясно і зрозуміло визначає осіб, зокрема: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , членами ініціативної групи, ОСОБА_5 членом спілки, чим спростовується вигаданий заднім числом їх статус в підробленому протоколі позачергових загальних зборів членів КС «Злагода» від 28.12.2015, долученого до реєстраційної справи на державну реєстрацію ОСОБА_2 , де їх зазначено членами спостережної ради, а ОСОБА_3 – головою цієї спостережної ради; встановити факт, що на посаду голови правління КС «Злагода» за чотири з половиною років ОСОБА_2 протягували п`ять разів, зокрема 28.12.2015, 06.05.2016, 25.12.2018, 25.01.2019, 05.02.2019 і видає вперте насаджування саме цієї особи та надмірність; скасувати всі правочини, здійснені ОСОБА_2 , від імені КС «Злагода», і покласти обов`язок здати в поліцію незаконно використовувану ним печатку КС «Злагода».
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
В ході підготовчого судового провадження на адресу суду надійшло клопотання від голови Кредитної спілки «Злагода» Пекарчука М. М. про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що розгляд вказаної справи відноситься до предметної та суб`єктної юрисдикції відповідного господарського суду. Підстав для розгляду справи в порядку цивільного судочинства немає, оскільки спір виник між Кредитною спілкою «Злагода», яка є юридичною особою та її членом ОСОБА_1 з приводу дій посадових осіб спілки на внесення змін до реєстраційної справи юридичної особи, обрання посадових осіб спілки, здійснення спілкою господарської діяльності (укладення правочинів), внесення змін до установчих документів, наявності компетенції посадових осіб спілки на управління нею, формування документів діяльності спілки з чим позивач, як член кредитної спілки не згоден.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Ухвала мотивована тим, що вказаний спір, який є предметом розгляду суду пов`язаний із захистом корпоративних прав позивача, як члена КС «Злагода» на участь в управлінні діяльністю кредитної спілки, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що такий спір згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України слід розглядати за правилами саме господарського судочинства. 
19 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року, вважаючи її незаконною, та постановленою внаслідок неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, чим умисно перекрито доступ до правосуддя і потягнуло невиправдану втрату часу.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції помилково визначив, що у сторін виник спір з приводу корпоративних правовідносин, тим самим допустив неоднозначність підходу до правових норм і спробу уникнення від розгляду даної справи. Зокрема зазначає, що при незмінності законодавства такі дії суду вказують на нехтування засадами верховенства права, неоднозначність позиції суду, що призвело до відмови у праві звернення до суду за захистом порушених прав всупереч нормі ч. 3 ст. 4 ЦПК України. За наведених обставин просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи викладені ним в апеляційній скарзі, просив її задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з таких підстав.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За змістом статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що право на розгляд справи означає як право особи звернутися до суду, так і право на те, що її справа буде розглянута та вирішена судом. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.
Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).
Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди мають виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звертається особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту і юридичної природи обставин у справі.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, - справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.
Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (частина перша статті 80 Цивільного кодексу України). Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі (частина перша, речення перше та третє частини другої статті 83 ЦК України). Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Особливості правового статусу окремих видів непідприємницьких товариств встановлюються законом (стаття 85 ЦК України).
Кредитна спілка – це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки (частина перша статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» (далі – Закон); близький за змістом припис закріплений у частині другій статті 130 ГК України).
Кредитна спілка є юридичною особою (частина перша статті 3 Закону), що відповідно до наведеної класифікації належить до непідприємницьких товариств, і функціонує, зокрема, на засадах добровільності вступу та свободи виходу з кредитної спілки (абзац 2 частини першої статті 2 Закону). Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки (абзац 1 частини п`ятої статті 10 Закону). А днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення (частина шоста вказаної статті).
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що предмет позову вказує на те, що спірні відносини мають ознаки корпоративних, у зв`язку з чим спір належить до юрисдикції господарського суду та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Судом встановлено, що позивач по справі є членом КС «Злагода» з 01.09.2004, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка, яку позивач додав до матеріалів справи. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач звертається до суду саме як член Кредитної спілки «Злагода» (а. с. 3).
Зі змісту позовної заяви та позовних вимог вбачається, що позивач, як член кредитної спілки, права якого на участь в управлінні діяльністю спілки порушено, просить визнати недійсними (неправомірними, незаконними) цілий ряд організаційно - розпорядчих актів КС «Злагода» та правочинів, що укладені спілкою на реалізацію своєї господарської компетенції, так само позивач оскаржує реєстрацію змін до установчих документів спілки щодо посадових осіб (керівників та підписантів) спілки (зокрема голови), які діють від імені спілки, вказуючи на незаконність їх обрання та оспорює законність проведення позачергових загальних зборів КС «Злагода» у зв`язку з відсутністю кворуму, незаконності формування спостережної ради, що є частиною адміністративно – господарської та організаційно – розпорядчої діяльності кредитної спілки.
Як установлено в частинах першій, третій статті 167 ГК України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.
У п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що згідно з частиною третьою статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Відповідно, спір, який є предметом розгляду суду пов`язаний із захистом корпоративних прав позивача, як члена КС «Злагода» на участь в управлінні діяльністю кредитної спілки та згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 338/667/19 провадження 14-71цс20). Суд першої інстанції правильно застосував і послався на таку правову позицію Верховного Суду.
Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для закриття провадженні у справі стосовно вищезазначених вимог з підстав, передбачених ст. 255 ЦПК України. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а викладене в апеляційній скарзі їх не спростовує. Відтак оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі - без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 січня 2021 року.

       Головуючий                                          Ю. Б. Войтко

       Судді:                                                            І. М. Стадник 

                                                 В. В. Сопрун